П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
21 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1612/21	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойко А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" та ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 02 лютого 2021 року №395/5.
10 лютого 2021 року до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом: зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 02 лютого 2021 року №395/5; заборони суб`єктам державної реєстрації, зокрема, Міністерству юстиції України, його департаментам, структурним підрозділам та територіальним органам, відділам державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, будь-яким іншим державним реєстраторам відповідних реєстраційних органів, а також всім приватним та державним нотаріусам здійснювати державну реєстрацію (проводити реєстраційні дії) будь-яких змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілк-Ворд», код ЄДРОПУ 38346157 в розмірі 100%, що в грошовому еквіваленті відповідає 1000 (одна тисяча гривень), та належить позивачу.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року вказана заява була задоволена повністю.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду відповідач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив її скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. 
Відповідно до ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Позивачем в обґрунтування поданої заяви зазначено про те, що ним отримано право власності на корпоративні права ТОВ «Мілк Ворд» у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Заявник вказав, що під час розгляду відповідачем скарг третіх осіб, він, як власник майна, реєстраційні дії щодо якого оскаржувалися, про надходження цих скарг повідомлений не був, чим фактично був позбавлений можливості захистити свої інтереси та права. Розглядаючи скарги ТОВ«Мілк Ворд» та ОСОБА_2 комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації встановила, що державний реєстратор Свінцицька О.М. провела реєстраційну дію щодо відчуження частки, відомості про яку внесено до Єдиного реєстру боржників, що заборонено законом та є підставою для задоволення скарг. Фактично, на думку позивача, скарга ОСОБА_2 на прийняте державним реєстратором рішення, це скарга на судове рішення, яке набуло законної сили, щодо стягнення з неї заборгованості. Таким чином, на думку позивача, Міністерство юстиції України з формальних підстав та без дослідження у повному обсязі обставин, на підставі яких були вчинені реєстраційні дії, скасувало право власності добросовісного набувача на частку у розмірі 100% статутного капіталу з порушенням процедури розгляду скарг без урахування того, що приймаючи такий наказ порушуються права власника на корпоративні права, що ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення. Поряд з тим, позивач вказав, що предметом спору у цій справі є оскарження ним наказу Міністерства юстиції України, яким на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ТОВ«Мілк Ворд» та ОСОБА_2 від 21 грудня 2020 року скасовано реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 11 листопада 2020 №1006081070018014558 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», від 16 листопада 2020 № 1006081070019014558 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» та від 17 листопада 2020р. №1006081070020014558 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведені державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації щодо ТОВ «Мілк Ворд». 
Отже, як зазначив позивач, виконання прийнятого Міністерством юстиції України наказу щодо скасування реєстраційних дій призведе до порушення його прав, як добросовісного набувача та власника частки у статутному капіталі ТОВ «Мілк Ворд», та значно утруднить або взагалі зробить неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Так, предметом розгляду даної справи є оскарження наказу Міністерства юстиції України від 02 лютого 2021 року №395/5.
Судом першої інстанції було задоволено заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії вказаного наказу Міністерства  юстиції України від 02 лютого 2021 року №395/5 та шляхом заборони відповідним суб`єктам державної реєстрації здійснювати державну реєстрацію (проводити реєстраційні дії) будь-яких змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілк-Ворд» в розмірі 100 %, що в грошовому еквіваленті відповідає 1000 (одна тисяча гривень), та належить позивачу.
Колегія суддів з урахуванням обставин справи вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, водночас, зазначає таке.
Так, з матеріалів справи вбачається, що спірним наказом скасовано реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 11 листопада 2020 №1006081070018014558 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», від 16 листопада 2020 № 1006081070019014558 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» та від 17 листопада 2020 р. №1006081070020014558 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведені державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації щодо ТОВ «Мілк Ворд». 
Вказаними реєстраційними діями було вирішено питання щодо зміни складу учасників, кінцевих бенефіціарних власників, керівника, місцезнаходження та інформації про здійснення зв`язку з Товариством, тобто саме тих питань, які мають ключове значення та вплив не лише на діяльність (в організаційному, майновому, фінансовому вимірах, тощо), а й на фактичне існування підприємства, як такого, що узгоджується з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі Закон), за яким учасники товариства мають право, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства.
Так, положеннями статей 28-30 Закону передбачено, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.
Загальні збори учасників є вищим органом товариства.
Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.
Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства.
До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, визначення основних напрямів діяльності товариства; внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту; зміна розміру статутного капіталу товариства; перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом; визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства; прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства.
Колегія суддів зазначає, що внаслідок скасування оскаржуваним наказом реєстраційних дій вчинених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 11 листопада 2020 №1006081070018014558, від 16 листопада 2020 № 1006081070019014558 та від 17 листопада 2020 року №1006081070020014558, було відновлено правовий (організаційний) стан функціонування ТОВ «Мілк-Ворд», який існував до моменту проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» щодо 100% корпоративних прав вищевказаного підприємства. 
Таким чином, внаслідок такого відновлення та з урахуванням положень статей 28-30 Закону, на думку суду, наявна як фактична, так і юридична можливість розпорядження відповідними особами ТОВ «Мілк-Ворд», в тому числі, але не виключно, в частині реалізації майна підприємства, вирішення кадрових питань, тощо, в зв`язку з чим можна зробити висновок про значне утруднення виконання рішення суду (у випадку задоволення позову) в разі невжиття заходів забезпечення позову.
Окрім іншого, колегія суддів наголошує, що застосований судом першої інстанції засіб забезпечення позову є відповідним видом забезпечення позову по відношенню до позовних вимог, який (засіб забезпечення) направлений саме на фіксацію правового та фактичного стану ТОВ «Мілк Ворд» до вирішення спірних правовідносин по суті, що, водночас, не виключає можливість повноцінного керування вказаним підприємством ОСОБА_2 після розгляду даної справи по суті у випадку відмови в задоволенні позову.
Також слід зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст.150 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта. При цьому колегія суддів наголошує про відсутність необхідності встановлення додаткових правових механізмів для реалізації вказаного зупинення, оскільки таке зупинення передбачає тимчасову втрату чинності спірного наказу.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що застосування заходу забезпечення позову з одночасним зазначенням (констатацією) при такому забезпеченні тієї обставини, що частка в статутному капіталі ТОВ «Мілк-Ворд», код ЄДРОПУ 38346157 в розмірі 100 %, що в грошовому еквіваленті відповідає 1000 (одна тисяча гривень), належить саме ОСОБА_1 , є безпідставним та таким, що фактично певною мірою вирішує спір по суті, що є недопустимим на даній стадії судового процесу та свідчить про наявність правових підстав для зміни судового рішення суду першої інстанції шляхом виключення вказаного формулювання з п.3 резолютивної частини спірної ухвали суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив питання забезпечення позову в даній справі, проте безпідставно  зазначив у резолютивній частині ухвали права власності позивача щодо частки у статутному капіталі ТОВ, а тому, на підставі п.1 ч.1 статті 317  КАС України, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року – змінити, виклавши п.3 резолютивної частини в наступній редакції:
«Заборонити суб`єктам державної реєстрації, зокрема, Міністерству юстиції України, його департаментам, структурним підрозділам та територіальним органам, відділам державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, будь-яким іншим державним реєстраторам відповідних реєстраційних органів, а також всім приватним та державним нотаріусам здійснювати державну реєстрацію (проводити реєстраційні дії) будь-яких змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілк-Ворд», код ЄДРОПУ 38346157 в розмірі 100 %, що в грошовому еквіваленті відповідає 1000 (одна тисяча гривень)».
В решті ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.