ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року	Львів	Справа № 460/8662/20 пров. № А/857/3232/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицького В.З., Шавеля Р.М., 
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
апелянта                                    ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференції м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 30 грудня 2020 року (ухвалене головуючим – суддею Друзенко Н.В. у м. Рівне, повний текст судового рішення складено 30 грудня 2020 року) у справі № 460/8662/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

                                                             ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в частині надання відповіддю від 22.10.2020 за № 1700-0319-8/32581 недостовірної та неповної інформації на запит ОСОБА_1 від 15.10.2020 у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати ОСОБА_1 повну та достовірну інформацію на поставлені питання у запиті від 15.10.2020 у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 15.10.2020 позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом. У відповідь на запит отримав лист від 22.10.2020 за № 1700-0319-8/32581, яким надано недостовірну та неповну інформацію на поставлені питання, зокрема на пункти 3 та 7 запиту.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано повну відповідь на поставлені ним питання у пунктах 3 та 7 запиту
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що відповідь відповідача на пункти 3, 7 запиту від 15.10.2020 не може вважатись наданням достовірної, точної та повної інформації в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яку відповідач зобов`язаний надавати, в наданій інформації, щодо повного та належного виконання судових рішень інформація про довідку від 18.09.2019 № 501/191, згідно якої судом зобов`язано відповідача з 01.10.2019 здійснити перерахунок та виплату пенсії взагалі відсутня.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Апелянт в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції — скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 15.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із запитом на отримання публічної інформації, зокрема:
п. 3 надати копії заявок (документів), які надавались ГУ ПФУ в Рівненській області, для отримання коштів з метою виконання судових рішень у справах №4 60/2896/19, №460/4451/19, та усі вжиті заходи ГУ ПФУ в Рівненській області з метою повного та належного виконання даних судових рішень;
п. 7 надати інформацію, на якій підставі ГУ ПФУ в Рівненській області здійснює саботаж, та не виконує судові рішення у справі № 460/4451/19 не здійснюючи в першу чергу перерахунок пенсії позивача з 01.10.2019 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення згідно довідки від 18.09.2019 № 501/191.
Листом від 22.10.2020 № 1700-0319-8/32591 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надало відповідь на запит позивач від 15.10.2020, зокрема, на пункт 3 запиту зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, в межах повноважень, 25.06.2020 проведено перерахунок пенсії на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду Рівненської області по справі № 460/4451/19. 10.08.2020 проведено перерахунок пенсії на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду Рівненської області по справі № 460/2896/19. Суми нараховані на виконання рішення суду, за період до набрання ними законної сили, внесені до Реєстру судових рішень, тобто Головним управлінням заявлена сума коштів необхідна для виплати пенсії, нарахованої на виконання вищевказаних судових рішень. На пункт 7 запиту повідомлено, що ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Враховуючи вищезазначене у листі Головне управління, в межах повноважень, та з дотриманням норм чинного законодавства, виконало в добровільному порядку рішення Рівненського окружного адміністративного суду Рівненської області по справі № 460/4451/19 в частині зобов`язань щодо пенсійного забезпечення.
Позивач вважаючи, що на п. 3, 7 запиту йому надано недостовірну та неповну інформацію, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Спірні відносини регулюються Законом України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI від 13.01.2011 (далі - Закон - № 2939), який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Так, згідно ст.1 Закону № 2939 визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Положеннями ст. 12 Закону № 2939 встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються також суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п.1 ч.1 ст.13 Закону № 2939).
Згідно приписів ст. 14 Закону № 2939 визначено обов`язок розпорядників інформації надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Отже, доступ до інформації забезпечується двома шляхами: шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації і надання інформації за запитами на інформацію.
Разом з цим надана інформація має відповідати критеріям достовірності, точності та повноти.
Як зазначалось вище п. 3 запиту від 15.10.2020 позивач просив надати копії заявок (документів), які надавались ГУ ПФУ в Рівненській області, для отримання коштів з метою виконання судових рішень у справах №4 60/2896/19, №460/4451/19, та усі вжиті заходи ГУ ПФУ в Рівненській області з метою повного та належного виконання даних судових рішень.
Відповідач на п. 3 запиту від 15.10.2020 відповів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, в межах повноважень, 25.06.2020 проведено перерахунок пенсії на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду Рівненської області по справі № 460/4451/19. 10.08.2020 проведено перерахунок пенсії на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду Рівненської області по справі № 460/2896/19. Суми нараховані на виконання рішення суду, за період до набрання ними законної сили, внесені до Реєстру судових рішень, тобто Головним управлінням заявлена сума коштів необхідна для виплати пенсії, нарахованої на виконання вищевказаних судових рішень.
В п. 7 запиту від 15.10.2020 позивач просив надати інформацію, на якій підставі ГУ ПФУ в Рівненській області здійснює саботаж, та не виконує судові рішення у справі № 460/4451/19 не здійснюючи в першу чергу перерахунок пенсії позивача з 01.10.2019 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення згідно довідки від 18.09.2019 № 501/191.
Відповідач на п. 7 запиту від 15.10.2020 повідомив, що ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Враховуючи вищезазначене у листі Головне управління, в межах повноважень, та з дотриманням норм чинного законодавства, виконало в добровільному порядку рішення Рівненського окружного адміністративного суду Рівненської області по справі № 460/4451/19 в частині зобов`язань щодо пенсійного забезпечення.
Однак на переконання суду є обгрунтованими доводи апелянта, що відповідач жодної інформації, чому він не здійснює в першу чергу перерахунок його пенсії з 01.10.2019 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення згідно довідки від 18.09.2019 № 501/191 не надав, тобто надана інформація не відповідає критерію повноти встановленого ст. 14 Закону № 2939.
Відтак враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для частково задоволення позову в частині надання відповіді на пункти 3, 7 запиту від 15.10.2020, оскільки надана інформація на вказані пункти є неповною, що суперечить вимогам ст. 14 Закону № 2939.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції частково неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково і рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити частково.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 30 грудня 2020 року у справі № 460/8662/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в частині надання відповіді від 22.10.2020 за № 1700-0319-8/32581 неповної інформації на пункти 3, 7 запиту ОСОБА_1 від 15 жовтня 2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати ОСОБА_1 повну інформацію на поставлені питання у пунктах 3, 7 в запиті від 15 жовтня 2020 року у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI.
В іншій частині відмовити в задоволенні позову.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 15 квітня 2021 року