ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3200/21 Справа № 212/4422/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М., 
суддів - Барильської А.П.,Зубакової В.П.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2020 року, яке ухвалено суддею Колочко О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в ДТП.
В обґрунтування позову зазначено, що 20 березня 2020 року позивач на прохання відповідача передала транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй на праві приватної власності, в особисте користування ОСОБА_2 для поїздки з м. Києва до м. Харкова. Передача вказаного транспортного засобу відбулася за участі свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 26 березня 2020 року транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 був повернутий відповідачем, проте він мав ряд пошкоджень, зокрема було пошкоджено передній бампер, ліва передня фара, ліве переднє крило, двері передні та задні зліва, заднє ліве крило та інші. За результатами повернення пошкодженого транспортного засобу був складений Акт повернення ТЗ від 26.03.2020 року за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та за участю позивача. Як вбачається з GPS трекінгу, яким обладнаний автомобіль, орієнтовно о 06.33 год. 21 березня 2020 року за участю автомобіля сталось ДТП. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 162/03-20 від 21.03.2020 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 складає 107 188,33 грн., які позивач просила стягнути з відповідача на свою користь.
На підставі наведеного вище, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану дорожньо – транспортною пригодою в розмірі 107 188, 33 грн.   та витрати по сплаті судового збору.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем надано всі належні докази у відповідності до вимог ст.. 95 ЦПК України.
Судом не взято до уваги, що факт пошкодження транспортного засобу в ДТП підтверджується розписками про передачу транспортного засобу в технічно справному стані та Актом повернення транспортного засобу від 26.03.2020 року, відповідно до якого транспортний засіб був повернутий у пошкодженому стані, відповідальність за яку повинен нести відповідач.
Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом відсутності вини відповідача та відповідно не звільняє його обов`язку відшкодування шкоди завданої власнику транспортного засобу, внаслідок його пошкодження.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до копії розписок складений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначено, що за їх участі ОСОБА_2 було передано транспортний засіб Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , для поїздки в м. Харків (а.с. 6-7)
Відповідно до копії Акту від 26.03.2020 року складеного ОСОБА_4 ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 зазначено, що власник ТЗ Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 забрав транспортний засіб з території Козачок СТО Святопетровскоє, Київ, Київська обл.., який має ряд пошкоджень (а.с. 8)
Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 162/03-20 від 21 березня 2020 року спеціаліста вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ завданого власнику автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 становить 57 339, 59 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 107 188, 33 грн.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено спричинення матеріальної шкоди діями відповідача та не доведено її розмір.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Спір між сторонами виник з приводу відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням майна.
Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Пленум Верховного Суду України у Постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.
Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Відповідно до інформації наданої Національною поліцією України ГУ НП в Полтавській області Лубенський ВП від 07.04.2020 року жодного факту ДТП за участі транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 в період з 21.03.2020 року не зафіксовано (а.с. 22)
Відповідно  звіту руху автомобіля (трекінг GPS)  рух автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 відображений час в`їзду автомобіля до населеного пункту Старопетрівське о 21.17 год. 21 березня 2020 року та період закінчення руху автомобіля 21 березня 2020 року з 22.09 год. по 23.54 год. – останній покажчик.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи 21 березня 2020 року ОСОБА_1 та ТОВ «Клевер Експерт» уклали договір про проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , щодо встановлення вартості матеріального, збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , дата оцінки – 21.03.2020 року дата завершення складання звіту про оцінку – 01 квітня 2020 року.
Відповідно до звіту оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 162/03-20 проведеного оцінювачем ОСОБА_6 зазначено, що огляд досліджуваного автомобіля проводився органолептичним методом, шляхом зовнішнього візуального огляду 21 березня 2020 року в світлий час доби при природному освітленні в присутності власника, 30 березня 2020 року – додатковий огляд. (а.с. 23-32);
В той час як відповідно до Акту повернення транспортного засобу складеного ОСОБА_4 ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 зазначено, що власник автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 забрав його з території Козачок СТО Святопетровскоє, Київ, Київська обл., з рядом пошкоджень 26 березня 2020 року, що ставить під сумнів виклад обставин щодо пошкодження транспортного засобу відповідачем ОСОБА_2 саме 21 березня 2020 року .
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що позивачем не доведено факту заподіяння власнику транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , матеріальної шкоди саме відповідачем ОСОБА_2 .
Як передбачено ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.
Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 08 квітня 2021 року.

Головуючий:        

Судді: