КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М            У К Р А Ї Н И
 
07 червня 2021 року                                                                                              м. Київ
 
Унікальний номер справи № 761/8127/21
Суддя в суді першої інстанції: Рибак М.А. 
Провадження № 33/824/2599/2021
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 170,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн. в дохід держави (а.с. 48-49).
Не погодившись з вказаною постановою, 22 квітня 2021 року ОСОБА_1 направила до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції під час розгляду справи неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, не дослідив належним чином докази, що містяться у матеріалах справи. Стверджувала, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнає. У матеріалах справи відсутні докази, що вказують на вчинення домашнього насильства. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що була порушена процедура складання протоколу, зокрема, протокол було складено зі слів її чоловіка ОСОБА_2 та в ньому не зазначено характер вчиненого психологічного насильства відносно чоловіка. При цьому, нецензурна лайка в межах конфлікту між членами сім'ї за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Водночас не прийнято до уваги пом`якшувальні обставини, що на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, а спір вчинив саме ОСОБА_2 , який не бажає займатися вихованням дітей, утримувати їх, навмисно провокує сварки, не допускав її до спільного помешкання, намагається налаштувати дітей проти неї  (а.с. 51-55).
 
В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримала скаргу і просила її задовольнити. Потерпілий ОСОБА_2 заперечував проти задоволення скарги та просив залишити її без задоволення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не дотримався та дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції при винесенні постанови посилався на протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис та аудіоматеріали  (а.с. 1, 46, 47). 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 380205 11 лютого 2021 року о 21 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 за місцем мешкання вчинила домашнє насилля психологічного характеру відносно чоловіка ОСОБА_2 , а саме вчинила сварку, нецензурно виражалася, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У протоколі ОСОБА_1 зазначила, що не згодна з протоколом, оскільки це була чергова провокація з боку її чоловіка, щоб викликати поліцію (а.с. 1).
До протоколу долучено пояснення ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 . 
Так, потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що 11 лютого 2021 року о 21 год. 45 хв. його дружина повернулася додому та почала провокувати його на конфлікт, поводилася агресивно та використовувала нецензурну лексику в присутності сина. Потім вдарила його по обличчю рукою, незважаючи на дитину продовжувала кричати та ображати його (а.с. 3).
ОСОБА_1 пояснила, що її чоловік ОСОБА_2 тероризує її та її рідних, дзвонить її матері та брату і розповідає про неї негативні речі. Того дня їй зателефонував брат та попросив передати чоловіку, щоб не дзвонив їм, бо мати після дзвінків не спить ночами. Запитавши чоловіка навіщо він це робить, він відповів «щоб усі знали, яка ти». ОСОБА_2 погрожував позбавити її батьківських прав та налаштовував дітей проти неї. Оскільки конфлікт не припинявся, вона попросила чоловіка вийти на вулицю, проте він не вийшов, та далі провокував на емоції тим, що раніше був складений заборонний припис на неї (а.с. 4).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.
За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (у редакції, чинній станом на день складення протоколу) вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.
Тобто, обов?язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.
Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення вказані умисні дії ОСОБА_1 , які полягають у тому, що вона 11 лютого 2021 року вчинила сварку та нецензурно висловлювалась, чим причинила психологічне насильство.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Разом з тим, судом першої інстанції визнано доведеним те, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство стосовно свого чоловіка ОСОБА_2 психологічного характеру, під час якого вчинила сварку та висловлювалася нецензурно, проте, ні особою, яка уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні судом - не встановлено та не наведено будь-яких доказів, що такі дії викликали у її чоловіка побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди фізичному чи психічному здоров`ю особи, а тому такий висновок районного суду не свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.   
Посилання районного суду на надані ОСОБА_1 відеозаписи та аудіофайли, як на підтвердження наявності в її діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, апеляційний суд визнав неспроможними та відхилив, оскільки зі змісту наданих аудіо- та відеозаписів вбачається конфлікт між подружжям, проте не вбачається наявність описаних у протоколі ознак домашнього насильства психологічного характеру та завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 .
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». 
У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Натомість вина ОСОБА_1 поза розумним сумнівом недоведена, що свідчить про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, а тому існують всі підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                     _________________                             Б.Б. Левенець