Постанова
Іменем України                                              
16 червня 2021 року
м. Київ
справа № 760/20855/16-ц
провадження № 61-14106св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І. 
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Державна служба інтелектуальної власності України, 
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (письмового провадження) касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2019 року в складі колегії суддів: Лапчевської  О. Ф., Саліхова В. В., Левенця Б. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України (далі - ДСІВ України), ОСОБА_4 про визнання недійсною державної реєстрації авторського права, зобов`язання внести зміни до  Державного реєстру свідоцтв, зобов`язання вилучити з обігу державне свідоцтво про облік авторського права.
Позов мотивував тим, що 01 вересня 2001 року між ОСОБА_5 та   ОСОБА_2 у присутності уповноваженої посадової особи ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1» був укладений договір-угода між авторами, з тексту якого вбачається, що  автором персонажів є ОСОБА_5 , а автором їх графічних зображень (фазових малюнків) - ОСОБА_2 , тобто графічні зображення персонажів здійснювалися ОСОБА_2 за згодою їх автора - ОСОБА_5 і  на  підставі літературного опису їх характерів.
Вказував, що створені ОСОБА_2 графічні зображення козаків ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_3 є  похідними творами образотворчого мистецтва, які створені способом переробки вже існуючих зображень (творів образотворчого мистецтва) відповідно до опису їх характерів (письмова літературна форма). 
За умовами договору-угоди між авторами автор персонажів ОСОБА_5 визнав права ОСОБА_2 на створені ним похідні образотворчі твори, які було використано для заливки певними кольорами фарби (за розкадровками) з метою реалізації творчого задуму автора при створенні шести із дев`яти, створених ОСОБА_5 , кінофільмів з серії «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме:
1. «ІНФОРМАЦІЯ_5» 1970 року;
2. «ІНФОРМАЦІЯ_6» 1973 року;
3. «Як козаки сіль купляли» 1975 року;
4. «ІНФОРМАЦІЯ_8» 1978 року;
5. «ІНФОРМАЦІЯ_9» 1979 року;
6. «ІНФОРМАЦІЯ_11» 1995 року.
Отже, автором окремих дій трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2, які використані в створенні кінофільмів з серії «ІНФОРМАЦІЯ_1» є ОСОБА_5 , який одночасно є автором опису характеру і зображень цих козаків, про що зазначено в державному свідоцтві № НОМЕР_2 про реєстрацію авторського права на твір від 02 липня 2002 року. 
21 березня 2003 року між ним та ОСОБА_5 був укладений авторський договір № б/н, за яким автор ОСОБА_5 повністю передав (відчужив) йому всі майнові права інтелектуальної власності на твір «Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2». Зазначений договір було зареєстровано, про що здійснено публікацію в офіційному бюлетені № 33 ДСІВ України, і в силу статті 204 ЦК України він є правомірним, а факт передачі (відчуження) йому виключних прав інтелектуальної власності - чинним.
Таким чином, він за цим договором є суб`єктом авторського права виключних майнових авторських прав (у тому числі права забороняти або дозволяти використання) на твори, зазначені у свідоцтві № НОМЕР_2 від 02 липня 2002 року, а  саме: «Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2». Всупереч зазначеному, 09 січня 2014 року ДСІВ України видала свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_1 , згідно з яким ОСОБА_2 зареєстровано автором твору «Графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1». 
Зазначав, що такими діями ДСІВ України порушила його виключні авторські права, як правонаступника авторських прав ОСОБА_5 , які передані (відчужені) йому за авторським договором від 21 березня 2003 року. Зі змісту свідоцтва № НОМЕР_1 від 09 січня 2014 року про реєстрацію авторського права на твір убачається, що авторські права на всі види аудіовізуальних творів із   серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: «Графічне зображення козаків з  мультиплікаційного серіалу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » належать автору графічних зображень ОСОБА_2 . Тобто, ОСОБА_2 за свідоцтвом №  НОМЕР_1 є автором мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», створеним ОСОБА_2 з графічних (двокольорових) зображень, замість первинно створених ОСОБА_5 багатокольорових зображень козаків. Виходячи з цього, зазначене в свідоцтві № НОМЕР_1 від 09 січня 2014 року не відповідає дійсності, штучно вводить в оману глядачів і суспільство в цілому щодо справжнього автора та зображень головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «ІНФОРМАЦІЯ_1» - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2.
Вважав, що в результаті неналежного здійснення ДСІВ України обов`язків, що  покладені на неї чинним законодавством у сфері державної реєстрації авторського права на твір, помилково в свідоцтві №  НОМЕР_1 від 09 вересня 2014  року про авторське право ОСОБА_2 зазначено твори, які є  об`єктами авторського права, яких останній не створював, що призвело до порушення його прав інтелектуальної власності на об`єкти авторського права.
Посилаючись на викладене, просив:
- визнати недійсним державну реєстрацію авторського права на твір «Графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1»;
- скасувати свідоцтво (реєстровий номер НОМЕР_1) про реєстрацію авторського права на твір «Графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09 вересня 2014 року; 
- зобов`язати ДСІВ України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір стосовно недійсності державної реєстрації твору «Графічне зображення козаків з  мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1 »; 
- та зобов`язати ДСІВ України вилучити з обігу свідоцтво № НОМЕР_1 від 09 вересня 2014 року про облік авторського права на твір  «Графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» та знищити його в установленому порядку.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року (з урахуванням ухвали суду від 13 серпня 2018 року про виправлення описки в рішенні) позов задоволено частково. 
Визнано недійсною державну реєстрацію авторського права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» та скасовано свідоцтво (реєстровий номер НОМЕР_1) про реєстрацію авторського права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 09 січня 2014 року. 
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсною державної реєстрації авторського права на твір та скасування свідоцтва суд першої інстанції виходив з того, що зазначені в оскаржуваному свідоцтві відомості не  відповідають дійсності, штучно вводять в оману глядачів та суспільство в цілому щодо справжнього автора зображень головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «ІНФОРМАЦІЯ_1» - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та того, що графічне зображення є складовою зображення. 
Суд першої інстанції вказав, що з 19 травня 2017 року ДСІВ України ліквідована і її повноваження перейшли до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, яке до участі в справі позивачем не залучено, тому відсутні підстави для задоволення позову в іншій частині вимог.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 задоволено частково.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року скасовано в частині визнання недійсною державної реєстрації авторського права на твір - «ІНФОРМАЦІЯ_1» та  скасування свідоцтва (реєстровий номер НОМЕР_1) про реєстрацію авторського права на твір - «Графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 09 січня 2014 року та постановлено в цій частині нове, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.
В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року залишено без змін. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 приймав участь у створенні кінофільмів із серії «ІНФОРМАЦІЯ_1» і ОСОБА_5 за життя визнавались його авторські права на графічні зображення козаків - головних героїв цих кінофільмів. Доказів на підтвердження обставин, за яких права ОСОБА_1 були порушені реєстрацією ОСОБА_2 свого авторського права на графічні зображення козаків будь-яким чином, позивач не надав, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2019 року та  залишити в силі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно встановив фактичні обставини справи, не дослідив належним чином подані ним докази, внаслідок чого необґрунтовано відмовив у задоволенні позову. Висновок апеляційного суду про одноособове авторство ОСОБА_2 на графічні зображення трьох козаків, які були використані в шести мультфільмах, є безпідставним, оскільки згідно з договором-угодою від 01 вересня 2001 року ОСОБА_5 та  ОСОБА_2 є співавторами графічного зображення усіх кадрових сюжетів (малюнків) цих мультфільмів. Первинним суб`єктом авторського права, який у письмовій формі створив опис образів, характерів та поведінки кожного з трьох запорізьких козаків - ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є автор ОСОБА_5 , графічні зображення козаків є похідними творами образотворчого мистецтва (малюнки) в кольоровому виконанні, які створені спільно ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . У оспорюваному свідоцтві від 09 січня 2014 року, яке видано на підставі заяви ОСОБА_2 , зазначено, що цей твір не є похідним, тобто відповідач визначив «Графічне зображення козаків з  мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» як самостійний твір, що свідчить про порушення умов вищевказаного договору-угоди від 01 вересня 2001 року.
Зазначає, що визнання оспорюваним свідоцтвом за ОСОБА_2 одноособового авторства на графічні зображення трьох козаків дає ОСОБА_2 право на  створення нових мультиплікаційних фільмів без дозволу правовласника виключних прав за авторським договором між ним та ОСОБА_5 від 21 вересня 2003 року, що є порушенням його прав.
Аналіз касаційної скарги свідчить, що постанова апеляційного суду оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною державної реєстрації авторського права на твір - «ІНФОРМАЦІЯ_1» та скасування свідоцтва, реєстровий номер НОМЕР_1, про реєстрацію авторського права на твір - «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 09 січня 2014 року. В іншій частині постанова апеляційного суду не оскаржується, а тому в касаційному порядку не переглядається.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
30 серпня 2019 року справа № 760/20855/16-ц надійшла до Верховного Суду.
11 вересня 2019 року ОСОБА_2 надіслав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін.
У відзиві зазначає, що наявність похідного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» та його авторство на цей твір позивач під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій не оспорював та визнавав. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення, а реєстрація цього права є лише необов`язковою формальністю. ОСОБА_1 не  вказує та не доводить внаслідок чого, яким саме чином такий факт, як  державна реєстрація та отримання ним свідоцтва від 09 січня 2014 року порушує, не визнає або оспорює його права, свободи та інтереси.
Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2020 року зупинено касаційне провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі № 761/16749/15-ц.
Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2021 року поновлено касаційне провадження у цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду. 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і  вирішення справи.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
За вказаних обставин тут і надалі положення ЦПК України застосовуються у редакції, яка діяла до 08 лютого 2020 року.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
Суди встановили, що 01 вересня 2001 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір-угоду, відповідно до якої вони заявили, що ними були створені витвори анімаційного мистецтва (мультфільми), автором персонажів та режисером яких є ОСОБА_5 , а художником-постановником ОСОБА_2 , а саме:
1) «ІНФОРМАЦІЯ_5», 1970 рік, 20 хвилин (2 частини);
2) «ІНФОРМАЦІЯ_6», 1973 рік, 20 хвилин (2 частини);
3) «ІНФОРМАЦІЯ_7», 1975 рік, 10 хвилин (1 частина);
4) «ІНФОРМАЦІЯ_8», 1978 рік, 20 хвилин (2 частини);
5) «ІНФОРМАЦІЯ_9», 1979 рік, 20 хвилин (2 частини);
6) «ІНФОРМАЦІЯ_10», 1995 рік, 20 хвилин (2 частини).
Відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 та ОСОБА_2 досягнули згоди відносно розміру авторської винагороди за будь-яке використання створених ними кадрових сюжетів, які є самостійними частинами перелічених вище витворів анімаційного мистецтва, а саме: ОСОБА_5 (автор персонажів та режисер) - 50 %, ОСОБА_2 (художник-постановник) - 50 %.
Сторони договору погодили, що ОСОБА_2 може використовувати персонажів козаків « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ОСОБА_7 » шляхом їх графічного зображення в  будь-яких цілях, однак з виплатою ОСОБА_5 авторської винагороди за кожне таке використання його персонажів у розмірі 15 %. При цьому, ОСОБА_2 зобов`язався вказувати на кожному такому графічному зображенні, що: «Сюжет чи малюнок ОСОБА_2 з використанням персонажів ОСОБА_5 ». Зазначений договір було підписано в присутності директора виконавчої дирекції «Всеукраїнська гільдія кінорежисерів 24/1» ОСОБА_1 . 
Відповідно до умов договору від 01 вересня 2001 року, його сторони визнали, що автором персонажів є ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 є автором графічних зображень.
02 липня 2002 року Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України видано свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_2 «Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «ІНФОРМАЦІЯ_1» - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2» за ОСОБА_5 
21 березня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , за участю Всеукраїнської суспільної організації «Гільдія кінорежисерів 24/1» в особі президента ОСОБА_8 , був укладений авторський договір про передання прав інтелектуальної власності на об`єкти авторського права, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_1 набув на весь строк дії охорони авторських прав виключні майнові права інтелектуальної власності на об`єкти авторського права (виключні авторські права), які належать автору та зареєстровані в  Державному департаменті інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 від 02 липня 2002 року.
Відповідно до пункту 2.2 авторського договору автор передає набувачу на весь строк дії охорони авторських прав та на всю територію планети Земля виключні майнові права:
- використовувати в будь-якій формі вираження і будь-яким способом персонажі козаків « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «ІНФОРМАЦІЯ_3» та « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в будь-якому їх поєднанні (як разом так і  кожного окремо) на власний розсуд;
- дозволяти або забороняти будь-якій особі використовувати козаків « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «ІНФОРМАЦІЯ_3» та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » будь-яким способом, незалежно від форми їх вираження або втілення в матеріальних об`єктах та інших носіях (як разом так і окремо) на власний розсуд.
На підставі заявки ОСОБА_2 № 53163 від 30 жовтня 2013 року про реєстрацію авторського права на твір ДСІВ України прийнято рішення про реєстрацію за   ОСОБА_2 авторського права на твір «Графічне зображення козаків з  мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1».
09 січня 2014 року ДСІВ України видано свідоцтво № НОМЕР_1 про реєстрацію авторського права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» за ОСОБА_2 .
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Будь-яка Договірна Держава, за внутрішнім законодавством якої неодмінною умовою охорони авторського права є дотримання формальностей, як-от: депонування примірників, реєстрація, застереження про збереження авторського права, нотаріальні посвідчення, сплата зборів, виготовлення або випуск у світ примірників твору на території цієї Держави,  -  має вважати ці вимоги виконаними щодо всіх творів, які охороняються на підставі цієї Конвенції, і які вперше випущені в світ поза територією цієї Держави і автори яких не є її громадянами, якщо, починаючи з першого випуску в світ цих творів, усі їхні примірники, випущені з дозволу автора або будь-якого іншого власника його прав, носитимуть знак «С» із зазначенням імені власника авторського права і року першого видання, цей знак, ім`я і рік випуску мають бути розташовані таким чином і на такому місці, які б ясно показували, що авторське право зберігається. Положення пункту 1 цієї статті не заважають будь-якій Договірній Державі вимагати додержання формальностей або інших умов для одержання і здійснення авторських прав на твори, вперше випущених в світ на її території, або на твори її громадян, незалежно від місця випуску їх у світ (пункти 1 і 2 статті ІІІ Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року).
Авторське право виникає з моменту створення твору (частина перша статті 437 ЦК України).
Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи  будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей (частина друга статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).
Відповідно до абзацу 1 та 2 частини п`ятої статті 5 статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, здійснюється Установою відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку. Установа складає і періодично видає каталоги всіх державних реєстрацій.
Згідно з пунктами 6, 17 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1756 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заявка на реєстрацію авторського права на твір обов`язково повинна містити: 
а) заяву, викладену українською мовою, що складається за формою, затвердженою Державною службою; б) примірник твору (оприлюднений чи неоприлюднений) у матеріальній формі, визначеній пунктом 15 цього Порядку; 
в) документ, що свідчить про факт і дату оприлюднення твору; 
г) документ про сплату збору за підготовку до реєстрації авторського права на  твір або копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати збору;
ґ) документ про сплату державного мита за видачу свідоцтва або копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати мита за видачу свідоцтва. Зазначений документ подається до Державної служби після одержання заявником рішення про реєстрацію авторського права на твір; 
д) довіреність, оформлену в установленому порядку, якщо заявка від імені автора або його спадкоємця подається довіреною особою, або копію довіреності, засвідченої відповідно до законодавства; 
е) документ, що засвідчує перехід у спадщину майнового права автора (якщо заявка подається спадкоємцем автора); 
є) інші документи згідно з переліком, наведеним у пунктах 8, 9 і 10 цього Порядку.
Заявка про реєстрацію авторського права або договору, який стосується права автора на твір, приймається до розгляду після одержання Державною службою усіх документів, визначених пунктами 6 і 7 цього Порядку. Розгляд заявки і  прийняття рішення про реєстрацію авторського права на твір та реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, здійснюється протягом місяця від дати надходження до Державної служби правильно оформлених документів заявки.Під час розгляду заявки Державна служба не проводить експертизу твору і не встановлює факт виникнення авторства.
Усталеним в цивілістичній доктрині є те, що авторське право на твір виникає з моменту об`єктивізації твору. Для набуття авторського права не вимагається реєстрації твору чи будь-якого спеціального його оформлення, а також виконання яких-небудь інших формальностей. Тобто в сфері авторського права одним з  принципів є принцип автоматичної охорони: охорона творові надається автоматично (фактом створення твору) і не залежить від його реєстрації, депонування, проведення експертиз та інших дій. Цим набуття авторського права істотно відрізняється, наприклад, від набуття прав на торговельну марку (частина перша статті 494 ЦК України, стаття 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»). За загальним правилом  в Україні застосовується реєстраційна система набуття прав на торговельну марку, що передбачає проведення формальної та кваліфікаційної експертизи.
Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором (стаття 431 ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. 
Відповідно до статті 432 ЦК України суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про: 
1) застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів; 
2) зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності; 
3) вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності та знищення таких товарів; 
4) вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь; 
5) застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення; 
6) опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. 
Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. 
У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. 
Аналіз цивільного законодавства свідчить, що недійсність реєстрації як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Правовим наслідком недійсності реєстрації в сфері інтелектуальної власності по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого такою реєстрацією (тобто вважається, що  не  відбулося виникнення/переходу виключних прав взагалі).  
Тому застосування недійсності реєстрації в сфері інтелектуальної власності, як способу захисту, ефективне для тих випадків, за яких для набуття виключного права застосовується реєстраційна система набуття прав, а в інших випадках такий спосіб не присікає порушення цивільних прав та інтересів та не відновлює їх.
Звернувшись з цим позовом до суду, ОСОБА_1 , як суб`єкт виключних майнових прав, зазначав, що оспорювана реєстрація авторського права та  видане свідоцтво відповідача вводять в оману глядачів та суспільство в   цілому щодо справжнього автора та зображень головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із  серії «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання недійсною державної реєстрації авторського права та скасування свідоцтва про реєстрацію авторського права, апеляційний суд вважав, що відсутні докази на підтвердження обставин за яких права позивача були порушені реєстрацією відповідачем свого авторського права на графічні зображення козаків будь-яким чином.
Проте, суд апеляційної інстанції не врахував, що в сфері авторського права одним з  принципів є принцип автоматичної охорони: охорона творові надається автоматично (фактом створення твору) і не залежить від його реєстрації, депонування, проведення експертиз та інших дій. Для набуття авторського права не вимагається реєстрації твору чи будь-якого спеціального його оформлення, а також виконання яких-небудь інших формальностей. Застосування недійсності реєстрації в сфері інтелектуальної власності, як способу захисту, ефективне для тих випадків, за яких для набуття виключного права застосовується реєстраційна система набуття прав, а в інших випадках такий спосіб не присікає порушення цивільних прав та інтересів та не відновлює їх.
Отже, позовна вимога про визнання недійсною державної реєстрації авторського права не є належним способом захисту прав і в її задоволенні необхідно було відмовити з цієї підстави. Разом з тим, у задоволенні позовної вимоги про  скасування свідоцтва необхідно було відмовити у зв`язку з тим, що вона є похідною. 
Таким чином, апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову в  задоволенні позовних вимог про визнання недійсною державної реєстрації авторського права та скасування свідоцтва про реєстрацію авторського права, але помилився щодо мотивів такої відмови, а тому постанова апеляційного суду підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні цих позовних вимог.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 412 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині змінити шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Оскільки Верховний Суд змінює судове рішення в оскаржуваній частині, але виключно в частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною державної реєстрації авторського права на твір - «ІНФОРМАЦІЯ_1» та скасування свідоцтва, реєстровий номер НОМЕР_1, про реєстрацію авторського права на твір - «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 09 січня 2014 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її  прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. І. Крат	
Судді:	Н. О. Антоненко І. О. Дундар Є. В. Краснощоков М. Ю. Тітов