УХВАЛА

05 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/10064/20
адміністративне провадження № К/9901/13215/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Губської О.А., Єресько Л.О.,
перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників ДФС на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників ДФС до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанов,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просив суд скасувати постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 11 грудня 2019 року про:
- накладення штрафу в розмірі 10 200 грн за невиконання рішення суду;
- стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 668 грн;
- стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн;
- закінчення виконавчого провадження.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав пропуску Офісом великих платників податків ДФС десятиденного строку оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця та відсутності поважних причин для його поновлення.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
10 квітня 2021 року Офісом великих платників податків ДПС подано до Верховного Суду касаційну скаргу. 
Заявник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, вважаючи постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. протиправними, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року позовну заяву Офісу великих платників податків ДФС залишено без руху для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору у сумі 7 684,00 грн.
На виконання вимог ухвали від 20 січня 2020 року позивач звернувся з клопотанням про продовження строків на усунення недоліків, яке обґрунтоване тим, що сплатити судовий збір неможливо через надходження листів про безспірне списання коштів за виконавчими листами від Головного управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року позовну заяву повернуто скаржнику.
25 серпня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся Офіс великих платників податків ДФС з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просив скасувати постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 11 грудня 2019 року про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн за невиконання рішення суду; про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 668 грн; стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн; про закінчення виконавчого провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року справу передано на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.
При цьому, 21 вересня 2020 року матеріали справи надійшли до Черкаського окружного адміністративного суду та шляхом автоматизованого розподілу передані на розгляд головуючому судді Кульчицькому С.О.
До позовної заяви позивачем додано клопотання про поновлення строку звернення до суду. Як на поважність пропуску строку звернення до суду, позивач вказує, що склалась критична ситуація із фінансуванням на сплату судового збору, що унеможливлювала своєчасне звернення до суду через надходження листів від Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі про безспірне списання коштів від 02 січня 2020 року, від 30 січня 2020 року, від 04 лютого 2020 року, від 16 березня 2020 року, від 27 березня 2020 року. У зв`язку з відновленням фінансування, позивачем 24 липня 2020 року сплачено судовий збір та направлено адміністративний позов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Інших причин поважності пропуску строку звернення до суду та доказів відсутності коштів на сплату судового збору за період з 16 грудня 2019 року по 24 липня 2020 року позивачем до матеріалів справи не надано.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що сплата судового збору у сумі 7 684,00 грн здійснена Державною казначейською службою України 24 липня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням від 24 липня 2020 року № 1135, а позивач звернувся до Дніпропетровського окружного суду 25 серпня 2020 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду на позовній заяві вх. № 51888/20.
Ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 28 вересня 2020 року у задоволенні клопотання Офісу великих платників податків ДФС про поновлення строку для звернення до суду відмовлено.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав пропуску Офісом великих платників податків ДФС десятиденного строку оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця та відсутності поважних причин для його поновлення.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції Офісом великих платників податків ДФС подано апеляційну скаргу.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухалу суду Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року залишено без змін.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
У постанові від 21 листопада 2019 року у справі № 804/3200/18 Верховний Суд підкреслив, що довготривала процедура сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом й у постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 815/6482/15.
Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених    КАС України    певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. ч. 3, 4    ст. 123 КАС України    якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, судами попередніх інстанції встановлено, що наведені заявником підстави поновлення строку на звернення до суду не є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. 
Враховуючи, що зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчить про правильне застосування норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 5 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу великих платників ДФС на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників ДФС до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанов.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                       А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                            О.А. Губська

                                                                                                    Л.О. Єресько