ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/909/21 Справа № 199/3412/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Щербина-Почтовик І. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 червня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: прокурора Панібрата В.Ю., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 , захисника Петренко І.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2021 року щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП -  НОМЕР_1 , яка працює ТОВ «Інвітро», зареєстрованата проживаєу будинку АДРЕСА_1 , 
визнаного винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції,  ОСОБА_1 , припинивши 27.11.2020 діяльність депутата Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, згідно з п. п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» , являючись суб`єктом декларування, а також, відповідно до примітки статті 172-6КУпАП, будучи суб`єктом правопорушення, несвоєчасно, а саме 09.04.2021 о 15 годині 12 хвилині без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто поза межами 20-ти денного строку, встановленого законодавством, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172 - 6 КУпАП - «Порушення вимог фінансового контролю». 
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень та стягнуто з останньої на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності,-  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову суду в частині визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом 3 місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, а тому оскільки правопорушення сталося більше 4 місяців тому, провадження необхідно закрити, при цьому під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особа не встановлюється;
- протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей того, чи було вручено їй протокол, щодо відмови від отримання його копії та відмови від підпису, також відсутні відомості про роз`яснення прав.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 та її захисник Петренко І.Ф., підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, вказали на відсутність події і складу адміністративного правопорушення, оскільки термін подачі декларації не визначений законом.
Прокурор Панібрат В.Ю. заперечував щодо доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Суд першої інстанції, розглядаючи матеріали справи, цих вимог закону не дотримався в повній мірі, а тому висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП є безпідставними.
Вирішуючи справи цієї категорії, місцевий суд повинен був керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Згідно із рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Частиною 1 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема, є формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим, у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі.
Тому, відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання, тому доводи сторони захисту в цій частині є обґрунтованими.
Отже, відсутність у Законі України "Про запобігання корупції" визначення терміну подання декларації згідно з ч.2 ст. 45 цього Закону, та враховуючи те, що Закон має вищу юридичну силу в порівнянні з рішенням центрального органу виконавчої влади, відсутність чіткості, точності і передбачуваності положень Закону в зазначеній частині, на переконання суду, не може бути усунуто шляхом видання відповідним державним органом підзаконних нормативно-правових актів, наданням роз`яснень з відповідних питань, які не відповідають положенням вказаного Закону.
Враховуючи викладене, в справі підлягають застосуванню положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а також загальним вимогам до судового рішення, як законність, обґрунтованість та вмотивованість. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
                                       П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду  м. Дніпропетровська від 14 травня 2021 року  - задовольнити.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2021 року, якою  ОСОБА_1  визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.        

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко