ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/33251/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 березня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                            суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,
                          за участю секретаря:                        Яковіна Б.В.,              

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 24.12.2020 року про скасування рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 15.01.2018 року про оформлення громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 . 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.  
Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.            
Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.  
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.  
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві із заявою про набуття громадянства, відповідно до вимог частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство". Підставою для набуття громадянства України стало постійне місце проживання його батька- ОСОБА_2 на території України. 
За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Державної міграційної служби України у м. Києві прийнято рішення від 15.01.2018 року про набуття позивачем громадянства України, на підставі чого, останньому видано паспорт громадянина України у формі ID картки № НОМЕР_1 . 
24.12.2020 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві від 15.01.2018 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 . 
Оскаржуване рішення від 24.12.2020 року прийнято відповідачем на підставі подання Шевченківського РВ ЦМУ ДМС в м. Києві, відповідно до змісту якого, підставами для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України згідно із статтею 21 Закону України "Про громадянство України" зазначено: 
1) набуття позивачем громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, а саме: факт видачі документа, що засвідчує родинні стосунки (свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 29.06.2012 року, видане Митищинським управлінням РАЦС Головного управління РАЦС Московської області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з особою, яка народилася на території України до 24.08.1991 р.н. не підтверджується (за даними архіву Митищинського управління РАЦС Московської області в період з 07.11.1974 року до 09.07.2018 року відсутній запис акта про народження стосовно ОСОБА_1 , архівний фонд збережений повністю, свідоцтва серії V-МЮ ніколи не надходили до зазначеного управління для оформлення та видачі) (копія листа Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України від 23.12.2020 року №ІР/1504/09/F03/34973/ FF10 /R2/1); 
2) паспорт громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_4 , який подано ОСОБА_1 разом із заявою для набуття громадянства України є таким, що видавався іншій особі та є викраденим 19.05.2015 року на території Держави Ізраїль;  
3) на момент подання документів та прийняття рішення про набуття громадянства України є особою з іншими персональними  даними (згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/111-020/60594-ТР від 12.12.2020 року за результатами трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 "Дактилоскопічні дослідження", проведеної в кримінальному провадженні Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві №12019100040000938, зображення відбитків пальців рук в електрофотографічній копії на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який перебуває у міжнародному розшуку, та відбитків пальців рук в дактилоскопічній карті на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишені однією особою).
          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт набуття позивачем громадянства, шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту не встановлено у судовому порядку, а, зокрема, лист Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України від 23.12.2020 року №ІР/1504/09/F03/34973/ FF10 /R2/1 не може слугувати достатньою правовою підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. 
          Крім того, суд першої інстанції зазначає, що посилання відповідача на висновки трасологічної експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження №1209100040000938 не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами в межах оцінки правомірності прийнятого відповідачем рішення про скасування рішення про оформлення громадянства України за територіальним походженням, як в силу статті 62 Конституції України, так і в силу положень Закону №2235 та Порядку №215.
          Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.  
Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначені в   статті 242 КАС України, відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Отже, Окружний адміністративний суд мав з`ясувати, чи були дії відповідача здійснені в межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням установленої процедури, а також, чи було його рішення прийнято на законних підставах.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено   Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України"   (надалі за текстом - "Закон № 2235-III"). 
За наведеним у   статті 1 Закону № 2235-III   визначенням, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 2235-ІІІ особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.
Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону № 2235-ІІІ датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.
Статтею 21 Закону № 2235-ІІІ передбачено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 88 Порядку подання заяв та інших документів для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:
а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;
б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону).
З системного аналізу наведених правових норм слідує, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону № 2235-ІІІ є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 820/1293/16, від 24 квітня 2019 року у справі № 2040/5642/18, від 19 грудня 2019 року у справі № 815/3575/15 та від 27 січня 2021 року у справі № 826/15657/16. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до ГУ ДМС України в м. Києві із заявою від 07 грудня 2017 року № 1422/2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням та зазначив, що він є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації. Підставою для набуття громадянства є постійне проживання на території України до 24.08.1991 року батьків позивача, а саме ОСОБА_2 . На підтвердження права на оформлення громадянства позивачем було додано Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, щодо його батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .  
За результатами розгляду даної заяви Головним управлінням ДМС України в м. Києві прийнято рішення від 15 січня 2018 року про оформлення громадянства України ОСОБА_1 .
З аналізу норм Закону № 2235-ІІІ вбачається, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує доведеності та наявності письмових доказів щодо встановлення факту подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.
Як вбачається з матеріалів справи, Шевченківським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві підготовлено подання від 24 грудня 2020 року про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, на підставі якого рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 24 грудня 2020 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 було скасовано у зв`язку з тим, що громадянство України позивачем набуто шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, а саме інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України, або приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого не може набути громадянства України відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України».
Підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугували листи Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 23.12.2020 року № 6.4/4844-20 щодо опрацювання листа Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 22.12.2020 року № 135/20/55/03-2020 з повідомленням про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/111-020/60594-ТР від 12.12.2020 року за результатами трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 "Дактилоскопічні дослідження", проведеної в кримінальному провадженні Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві №12019100040000938 відносно позивача та лист Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України від 23.12.2020 року № ІР/1504/09/F03/34973/ FF10 /R2/1. 
Відповідно до висновку експерта Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Чухрій Т. від 12 грудня 2020 року № СЕ-19/111-020/60594-ТР з якого вбачається, що до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 12 грудня 2020 року при супровідному листі від 11 грудня 2020 року № 322/125/50-2020 із слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, надійшла постанова від 11 грудня 2020 року про призначення трасологічної (дактилоскопічної)  експертизи, винесена старшим слідчим Луценко Я.Б., у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 лютого 2019 року № 12019100040000938. 
Вказаним висновком встановлено, що відбитки пальців ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідають відбиткам пальців рук ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Колегія суддів звертає увагу, що вказана експертиза була проведена саме на підставі постанови ГУ НП у м. Києві від 11 грудня 2020 року про призначення судової трасологічної експертизи у межах кримінального провадження № 2019100040000938. Доказів оскарження вказаного висновку експерта від 12 грудня 2020 року чи постанови ГУ НП у м. Києві від 11 грудня 2020 року про призначення судової трасологічної експертиз, у межах кримінального провадження № 2019100040000938 позивачем у цій справі не надано.
Отже, вказаним висновком експерта встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .  
В той же час як уже зазначалося вище, позивач у своїй заяві про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 07 грудня 2017 року до ГУ ДМС України в м. Києві зазначив на запитання «Прізвище (якщо змінювали прізвище, зазначити всі прізвища, які мали) вказав « ОСОБА_1 ». 
Отже, при поданні позивачем заяви про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 07 грудня 2017 року до ГУ ДМС України в м. Києві останнім було подано свідомо неправдиві відомості.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 24.12.2020 року про скасування рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 15.01.2018 року про оформлення громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.
Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову. 
У відповідності до вимог п. 2 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з   ст. 317 КАС України   підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями   229, 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325   Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області - задовольнити.            
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року скасувати та прийняти нове судове рішення. 
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.                        
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

            Суддя-доповідач                                                                                   Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 05 квітня 2021 року