ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 р. 	Справа № 520/4879/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків  по справі № 520/4879/2020
за позовом               ОСОБА_1  
до              Міністерства внутрішніх справ України      третя особа               Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 (далі-позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі-відповідач) , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності та повернення матеріалів;
          - зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, та прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" і пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання  бездіяльності протиправною та забов`язати вчинити певні дії.
Визнано протиправним бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності та повернення матеріалів.
          Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, та прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" і пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Міністерство внутрішніх справ України, не погодившись із вказаним рішенням подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 року у справі №520/4879/20 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що у свідоцтві про хворобу від 17.04.2014 № 378 не було відображено даних об`єктивних досліджень від 03.04.2014 та від 08.04,2014, діагноз, що було встановлено ВЛК ГУМВС України в Харківській області є сумнівним. Та зазначає, в порушенні вимог підпункту 2 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи», представник ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» на засідання медико-соціальної експертної комісії при розгляді медичних документів позивача не запрошувались. В зв`язку з викладеним листом від 13.02.2020 за № 5038/15-2020 Департаментом фінансово- облікової політики МВС України повідомлено про виявлення неналежного оформлення документів і повернуто матеріали на допрацювнаня з метою усунення виявлених недоліків, які на даний час позивачем не усунуто.
За результатами апеляційного розгляду МВС України просить скасувати оскаржуване рішення суду прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Колегія суддів, заслухавши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи  апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги  апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з квітня 1996 року по 21 квітня 2014 року ОСОБА_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки. 
Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ і №87 о/с від 21 квітня 2014 року полковник міліції, заступник начальника факультету з підготовки фахівців для підрозділів ГБ та КМ у справах дітей ХНУВС ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ України за п. 64 "Б" через хворобу.
Відповідно до свідоцтва про хворобу від 17.04.2014 № 378 військово-лікарською комісією ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Крім того, комісією встановлено, що захворювання, яке має позивач, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.
Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 26.12.2019 до довідки серії 12 ААА № 989716 ОСОБА_1 з 17 грудня 2019 року встановлено II групу інвалідності за захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Також 26 грудня 2019 року обласною медико-соціальною експертною комісією № 3 визначено ступінь втрати професійної працездатності, який склав 70% одноразово, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (довідка серії 12 ААА. № 013671).
13 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі за текстом - ліквідаційна комісія) із заявою, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності. До вказаної заяви позивачем також додано копії довідки МСЕК, свідоцтва про хворобу, довідки про втрату працездатності, паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідки з місця проживання, а також банківські реквізити для перерахування одноразової грошової допомоги.
           14 січня 2020 року ліквідаційною комісією на підставі матеріалів, наданих ОСОБА_1 , складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" в розмірі 420400 грн.
          Вказаний висновок із заявою ОСОБА_1 та доданими до неї документами був направлений до Міністерства внутрішніх справ для затвердження та прийняття відповідного рішення згідно чинного законодавства України.
В той же час листом від 13.02.2020 за № 5038/15-2020 Департаментом фінансово- облікової політики МВС України (далі за текстом - ДФОП МВС) матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 були повернені на адресу ліквідаційної комісії на доопрацювання відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
У листі зазначено, що під час розгляду матеріалів Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України (далі за текстом - ДОЗР МВС) вказано на неналежне оформлення медичних документів. Наявність недоліків у медичних документах унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами.
          До вказаного листа ДФОГІ МВС надано копію листа ДОЗР МВС від 10.02.2020 № 4197/33, в якому зазначено, що за результатами розгляду первинної медичної документації з`ясовано, що тяжкість захворювання ОСОБА_1 відповідно до діагнозів, встановлених в Науково-практичному центрі Харківського національного медичного університету не адекватно лікуванню, призначеному ньому хворому лікарями зазначеної установи.
          Враховуючи викладене, ДОЗР МВС не може висловити обґрунтовану позицію щодо призначення одноразової грошової допомоги.
          24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся із запитом на отримання публічної інформації до керівництва ДОЗР МВС.
Листом ДОЗР МВС від 04.03.2020 № 27631/33 позивачу надано відповідь на вказаний запит, щодо показники дослідження вмісту крові на цукор від 25.03.2014 дещо перевищували норму в діапазоні ймовірної похибки, що надалі й було підтверджено в дослідженнях крові на цукор від 03.04.2014 та від 08.04.2014 в згаданому відділенні, а саме: відхилень від нормальних показників вмісту цукру в крові у вказані дати не виявлено. З урахуванням зазначеного та керуючись тим, що у свідоцтві про хворобу від 17.04.2014 № 378 не було відображено даних об`єктивних досліджень від 03.04.2014 та від 08.04.2014, діагноз, який встановив ВЛК ГУМВС України в Харківській області - є сумнівним.
12 березня 2020 року було направлено адвокатський запит до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області".
Листом від 17.03.2020 № 33/41/3-30 надано відповідь, в якій зазначено, що внесення до свідоцтва про хворобу результатів всіх досліджень, проведених у різний час, не є обов`язковим.
12 березня 2020 року позивачем направлено адвокатський запит до МВС України, з метою отримання роз`яснень, щодо інформації, яка надана ДОЗР МВС щодо сумнівності діагнозу, встановленого ОСОБА_1 .
Листом від 17.03.2020 № 33/41/3-30 надано відповідь, в якій зазначено, що внесення до свідоцтва про хворобу результатів всіх досліджень, проведених у різний час, не є обов`язковим. У свідоцтві про хворобу військово - лікарської комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 17.04.2014 № 378 полковника міліції ОСОБА_1 вказаний результат дослідження крові на цукор, що проводився в Науково-практичному медичному центрі Харківського національного медичного університету 03.04.2014, який відповідає нормальному вмісту цукру в крові. Результат від 08.04.2014 не вказаний, бо теж відповідає нормі.
12 березня 2020 року позивачем направлено адвокатський запит до МВС України, з метою з`ясування, якими нормативно-правовими актами керувалось керівництво ДФОП МВС повертаючи до ліквідаційної комісії матеріали щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги
          Листом ДФОП МВС від 20.03.2020 № 174АЗ/15 надано відповідь, в якій зазначено, що на МВС України, як головного розпорядника бюджетних коштів, покладено обов`язок щодо перевірки поданих документів на їх відповідність Порядку. Рішення приймається на підставі поданих матеріалів, а в разі їх невідповідності вимогам законодавства вони повертаються на доопрацювання або без права виплати.
Таким чином, саме вказані недоліки наданих позивачем документів стали підставою для повернення відповідачем всього пакету документів на доопрацювання.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що повернення Міністерством внутрішніх справи документів, навіть якщо вони і не відповідають вимогам законодавства, Порядком №850, - не передбачено, а тому відповідач зобов`язаний був прийняти рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги, а не повертати матеріали відносно ОСОБА_1 , ухиляючись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення.
Колегія суддів  погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990 за № 565-ХІІ.
Згідно з пунктом 5 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 року (який набрав чинності 7 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».
Відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На виконання зазначеної норми Закону, Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі також Порядок).
Відповідно до пункту 3 Порядку грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи. 
Положеннями пункту 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Відповідно до пункту 8 Порядку № 850,  керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
Згідно з пунктом 9 Порядку № 850, Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Отже, виходячи зі змісту Порядку №850, Міністерство внутрішніх справ України за наслідками розгляду документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. При цьому, можливість повернення матеріалів, що надійшли з відповідного органу внутрішніх справ Порядком №850 не передбачено.
Аналогічна правова позиція викладена  Верховним Судом, зокрема, в постанові від 13.06.2019 року у справі №826/6354/18, від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16, від 19.09.2018 у справі № 530/1280/17, від 03.10.2018 у справах № 361/7249/17 та № 361/7249/17.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з огляду на встановлені обставин справи та наведені норми права, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих позивачем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак, у даному випадку, таке рішення відповідачем, Міністерством внутрішніх справ України, не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.
Повернення документів для подальшого доопрацювання до ліквідаційної комісії в Порядку №850 не передбачено, а тому, повернення Міністерством внутрішніх справ України документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить зазначеним вище нормам.
Отже, дії Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, з прийняттям рішення про повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги є неправомірними. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про нарахування чи відмову нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів, та про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, та прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" і пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача у справі.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 року у справі № 520/4879/20 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 по справі №520/4879/2020  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    В.А. Калиновський