Справа № 447/1728/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І. 
Провадження № 22-ц/811/105/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:76

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Первинної профспілкової організації Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент" Професійної спілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України на рішення Миколаївського районного суду Львівської області в складі судді Бачуна О.І. від 01 грудня 2020 року у справі за позовом Первинної профспілкової організації ПрАТ "Миколаївцемент" до Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент" про стягнення коштів за невиконання зобов`язань за колективним договором, -
       в с т а н о в и л а : 
       рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01 грудня 2020 року у задоволенні позову Первинної профспілкової організації ПрАТ "Миколаївцемент" до Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент" про стягнення коштів за невиконання зобов`язань за колективним договором – відмовлено.
       Вказане рішення оскаржила Первинна профспілкова організація ПрАТ «Миколаївцемент» Професійної спілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України.
       В апеляційній скарзі просять скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вважають, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи. Суд також не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляді, відтак рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, і є незаконним та необґрунтованим. Вказують, що відповідач взяв на себе зобов`язання певних виплат передбачені Положеннями до Колективного договору на рахунок профкому Первинної профспілкової організації ПрАТ «Миколаїцемент». Зазначають, що виплати відповідачем проводилися відповідно до діючих Положень Колективного договору на 2008-2010 роки до грудня 2015 року. Однак, з грудня 2015 року, порушивши взяті на себе зобов`язання відповідно до умов Колективного договору, відповідач в односторонньому порядку припинив виплати передбачені Положеннями Колективного договору профкому Первинній профспілковій організації ПрАТ «Миколаївцемент». Вважають, що в своєму рішенні судом не надано оцінку того, що Відповідачем впродовж майже 8-ми років проводилися регулярні виплати працівникам профкому відповідно до п.11 Розділу 8 Колективного договору, а також, з яких підстав Відповідач припинив ці виплати. Звертають увагу, що судом не взято до уваги те, що згідно № запису 6 трудової книжки ОСОБА_1 була звільнена від займаної посади бухгалтера розрахункового відділу у зв`язку з переведенням бухгалтером профкому Миколаївського ЦГК (правонаступником якого є ПрАТ «Миколаїцемент»). Також, вважають, що при винесенні рішення суд не застосував норми матеріального права, а саме ч.1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори, угоди», ст. 13 Цивільного кодексу України до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 43 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст. 12 ЦПК України, ст.ст. 1, 14, 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідно до п.3.1. Загальних положень Колективного договору, положення договору поширюється на всіх найманих працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілок, а також на звільнених від основної роботи працівників профспілкових органів. Згідно пункту 11 розділу 8 колективного договору передбачено, що сторона власника зобов`язується працівникам профкому виплачувати премії та винагороди, які передбачені для працівників підприємства відповідними положеннями. Відповідно до п. 4.3 Статуту професійної спілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України зазначено, що Голова первинної профспілкової організації є головою керівного виборного органу (в даному випадку профспілкового комітету). Однак суд зазначив, що профком або профспілковий комітет не є юридичною особою - це виборний орган, утворений відповідно до статуту первинної профспілкової організації уповноважений згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки. Також суд вказав, що при укладені Колективного договору, зокрема п. 11 Розділу 8 Колективного договору, сторони мали на увазі працівників підприємства, які є членами профспілкового комітету, тобто працівників підприємства обраних до вищого керівного органу профспілки.Згідно витягу із протоколу №16 засідання профкому ВАТ «Миколаївцемент» від 27.12.2007 року, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 обрана головою профкому з 10 січня 2008 року. На момент обрання Головою профкому позивач не перебувала в трудових відносинах з ПАТ «Миколаївцемент». Суд встановив, що первинна профспілкова організація, як роботодавець, здійснює їй виплату заробітної плати, є податковим агентом та сплачує за Позивача страхові внески. Суд зазначив, що у такому випадку, якщо місцем роботи для Позивача є профспілкова організація, тоді виплату премій та інших заохочень та соціальних пільг повинна здійснювати ця організація. Суд встановив, що предметом позову у даній справі є стягнення з Приватного акціонерного товариства «Миколаївцемент» на користь позивача коштів в сумі 179209,22грн. за період з грудня 2015р. по червень 2019 року, яка складається із щомісячної премії за період з грудня 2015 по червень 2017 р. в сумі – 87328,81 грн, премії за підсумками роботи за рік за 2015 та 2018 роки в сумі – 48650,14 грн, кошти на з гарячого харчування за період з грудня 2015 по червень 2019 р. в сумі-25554,12 грн. та кошти на оздоровлення за 2016-2019 рр. в сумі – 17676,15 грн. Суд вказав, що положення про преміювання робітників та інженерно-технічних працівників ВАТ «Миколаївцемент», діюче з 01.01.2009 року, вводилось з метою стимулювання працівників до високопродуктивної плати, підвищення ефективності та якості роботи в досягненні виробничих завдань та функцій та передбачало помісячне преміювання робітників та інженерно-технічних працівників в розмірі 20% від посадового окладу. ОСОБА_1 як голова профкому і єдина хто входить в його штат,   в періоди з грудня 2015 по 2019 роки не була ні робітником, ні інженерно-технічним працівником ПАТ «Миколаївцемент», тобто здійснення такої виплати суперечить меті введення такого Положення. Щодо виплати премії за підсумками роботи за рік, суд зазначив, що відповідно до Положення про виплату премії працівникам ВАТ «Миколаївцемент» за результатами роботи за рік, діюче з 1 липня 2008 року (Додаток №7 Колективного договору) право на отримання премії за результатами роботи за рік надається працівникам, які пропрацювали на підприємстві з 01 січня до 31 грудня поточного року. Щодо виплати коштів на гаряче харчування, то пунктом 4 Розділу 7 Колективного договору передбачено обов`язок підприємства щомісячно виділяти кошти на здешевлення вартості гарячого харчування тільки працівникам ВАТ «Миколаївцемент». Також, суд зазначив, що у відповідності до Положення про надання працівникам ВАТ «Миколаївцемент» одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення, діюче з 01 січня 2009 року, працівникам підприємства надається одноразова матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат одноразово при виході у відпустку. Оскільки до складу профкому входить голова – ОСОБА_1 , яка не є працівником ПрАТ «Миколаївцемент», підприємство не встановлює голові профкому посадового окладу, не здійснює виплату заробітної плати, тому підприємство не має законних підстав та механізму для розрахунку та здійснення виплати премій та інших доплат, передбачених колективним договором. Крім цього суд звернув увагу, що голова профкому Гусак Л.Ф. зверталася в Миколаївський районний суд із вимогами про стягнення в свою користь з ПАТ «Миколаївцемент» коштів, передбачених для виплат Колективним договором. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12.02.2018р. відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Миколаївцемент» про стягнення коштів. Суд зазначив, що позов Первинної профспілкової організації ПрАТ «Миколаївцемент» до ПрАТ «Миколаївцемент» про стягнення коштів за невиконання зобов`язань Колективного договору подано з аналогічних підстав, які вже були предметом розгляду. Враховуючи вищевказане, суд вважав, що в позові слід відмовити
Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.
       2.08.2019 Первинна профспілкова організація ПрАТ «Миколаївцемент» звернулася в суд з позовом до ПрАТ «Миколаївцемент», у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 179 209,22 грн. за період з грудня 2015 року по червень 2019 року. 
       В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до положень колективного договору, укладеного між адміністрацією ПрАТ «Миколаївцемент» та первинною профспілковою організацією підприємства на 2008-2010рр, працівникам профкому виплачувати премії та інші винагороди, які передбачені для працівників підприємства відповідними положеннями. Положення Колективного договору поширюються на всіх найманих працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілок, а також на звільнених від основної роботи працівників профспілкових органів.
        Відповідно до ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка) – це добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаний спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).
Статтею 14 Закону України «Про професійні спілки. їх права та гарантії діяльності» передбачено, що профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів.
Профком або профспілковий комітет не є юридичною особою - це виборний орган, утворений відповідно до статуту первинної профспілкової організації уповноважений згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки. При укладені колективного договору, зокрема п. 11 розділу 8 колективного договору, сторони мали на увазі працівників підприємства, які є членами профспілкового комітету, тобто обрані до вищого керівного органу профспілки.
Відповідно до ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», якою встановлено гарантії для працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів, за працівниками, обраними до складу виборних органів профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі або організації, зберігаються соціальні пільги та заохочення, встановлені для інших працівників за місцем роботи відповідно до законодавства. За рахунок коштів підприємства цим працівникам можуть бути надані додаткові пільги, якщо це передбачено колективним договором.
У вищенаведених нормах законодавства, мова йде про працівників, які обрані до виборних органів і одночасно виконують свої посадові обов`язки (не звільнені від своїх виробничих чи службових обов`язків) або частково звільнені від своїх виробничих чи службових обов`язків у зв`язку з обранням на виборні посади. Крім того, в даних статтях зазначено «встановлені для інших працівників за місцем роботи» та «цим працівникам». Тобто за місцем роботи працівника обраного до виборного органу.
       Пунктом 11 розділу 8 колективного договору передбачено, що сторона власника зобов`язується працівникам профкому виплачувати премії та винагороди, які передбачені для працівників підприємства відповідними положеннями.
Також, відповідно до п. 4.3 Статуту професійної спілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України зазначено, що Голова первинної профспілкової організації є головою керівного виборного органу (в даному випадку профспілкового комітету).
Однак профком або профспілковий комітет не є юридичною особою – це виборний орган, утворений відповідно до статуту первинної профспілкової організації уповноважений згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки.
Тому при укладені Колективного договору, зокрема п. 11 Розділу 8 Колективного договору, сторони мали на увазі працівників підприємства, які є членами профспілкового комітету, тобто працівників підприємства обраних до вищого керівного органу профспілки.
З витягу із протоколу №16 засідання профкому ВАТ «Миколаївцемент» від 27.12.2007 року, долученого до матеріалів справи (Т.1 а.с. 90), вбачається, що ОСОБА_1 обрана головою профкому з 10 січня 2008 року. На момент обрання Головою профкому така не перебувала в трудових відносинах з ПАТ «Миколаївцемент».
Відтак, ОСОБА_1 є лише працівником позивача первинної профспілкової організації ПАТ «Миколаївцемент».
Первинна профспілкова організація, як роботодавець, здійснює їй виплату заробітної плати, є податковим агентом та сплачує за неї страхові внески. У такому випадку, якщо місцем роботи для ОСОБА_1 є профспілкова організація, тоді виплату премій та інших заохочень та соціальних пільг повинна здійснювати ця організація.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, – предметом позову у даній справі є стягнення з Приватного акціонерного товариства «Миколаївцемент» на користь позивача коштів в сумі 179209,22грн. за період з грудня 2015р. по червень 2019року, яка складається із щомісячної премії   за період з грудня 2015 по червень 2017 р. в сумі – 87328,81 грн, премії за підсумками роботи за рік за 2015-2018 роки в сумі – 48650,14 грн, кошти на здешевлення гарячого харчування за період з грудня 2015 по червень 2019 р. в сумі -17676,15 грн. та кошти на оздоровлення за 2016-2019 рр. в сумі – 25554,12 грн.
Положення ж про преміювання робітників та інженерно-технічних працівників ВАТ «Миколаївцемент», діюче з 01.01.2009 року, вводилось з метою стимулювання працівників до високопродуктивної плати, підвищення ефективності та якості роботи в досягненні виробничих завдань та функцій та передбачало помісячне преміювання робітників та інженерно-технічних працівників в розмірі 20% від посадового окладу. ОСОБА_1 як голова профкому і єдина яка входить в його штат в періоди з грудня 2015 по 2019 року не була ні робітником, ні інженерно-технічним працівником ПАТ «Миколаївцемент», тобто здійснення такої виплати суперечить меті введення такого Положення.
Щодо виплати премії за підсумками роботи за рік та відповідно до Положення про виплату премії працівникам ВАТ «Миколаївцемент» за результатами роботи за рік, діюче з 1 липня 2008 року (Додаток №7 Колективного договору) право на отримання премії за результатами роботи за рік надається працівникам, які пропрацювали на підприємстві з 01 січня до 31 грудня поточного року.
При цьому, відповідно до даного положення, премія за результатами роботи за рік являється додатковою формою матеріального заохочення працівників, що стимулює до продуктивності праці та направлена на забезпечення зацікавленості всього колективу в загальних результатах роботи підприємства за звітний період та виплачується при умові виконання певних показників. Положенням також передбачений прядок визначення середньої заробітної плати працівника для нарахування премії.
Щодо виплати коштів на здешевлення гарячого харчування, то пунктом 4 Розділу 7 Колективного договору передбачено обов`язок підприємства щомісячно виділяти кошти на здешевлення вартості гарячого харчування тільки працівникам ВАТ «Миколаївцемент».
У відповідності до Положення про надання працівникам ВАТ «Миколаївцемент» одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення, діюче з 01 січня 2009 року, працівникам підприємства надається одноразова матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат одноразово при виході у відпустку.
Відтак, судом першої інстанції, підставно встановлено, що оскільки до складу профкому входить голова – ОСОБА_1 , яка не є працівником ПрАТ «Миколаївцемент», підприємство не встановлює голові профкому посадового окладу, не здійснює виплату заробітної плати, тому підприємство не має законних підстав та механізму для розрахунку та здійснення виплати премій та інших доплат, передбачених колективним договором.
Крім цього, судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що голова профкому Гусак Л.Ф. зверталася в Миколаївський районний суд із вимогами про стягнення в свою користь з ПАТ «Миколаївцемент» коштів, передбачених для виплат Колективним договором. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12.02.2018р., яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 березня 2019 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Миколаївцемент» про стягнення коштів.
Окрім цього, в постанові Львівського апеляційного суду від 11 березня 2019 року у справі № 447/1438/17 встановлено таке: «ПрАТ «Миколаївцемент» здійснювались виплати на користь профкому ПАТ «Миколаївцемент» на виконання п. 11 розділу 8 Колективного договору ПАТ «Миколаївцемент» та ст. 41 ЗУ «Про профспілки та гарантії їх діяльності». Як вбачається з звернення Львівської обласної організації профспілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України від 09.02.2015р. №1-30/14, остання зверталась до голови правління ПАТ «Миколаївцемент» щодо працевлаштування в штат заводу голову первинної профспілкової організації ПАТ «Миколаївцемент» ОСОБА_1 . За наслідком вищенаведеного звернення, Правлінням ПАТ «Миколаївцемент» було звернуто увагу на невідповідність виплат Голові ППО «Миколаївцемент» щомісячної премії, річної премії, здешевлення гарячого харчування, (виплати яких передбачено виключно для працівників підприємства ПАТ «Миколаївцемент»), а також правомірності відшкодування ПАТ «Миколаївцемент» ЄСВ та ПДФО на користь ППО «Миколаївцемент» за Голову профспілкового комітету ПАТ «Миколаївцемент» ОСОБА_1 . За наслідком чергового подання Голови профкому ППО «Миколаївцемент» про перерахування на користь Голови ППО «Миколаївцемент» ОСОБА_1 виплати щомісячної премії, виплати річної премії, виплати коштів на харчування вих №_16-16/1_ від 25.05.2016р.), які обґрунтовано положеннями ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» ПрАТ «Миколаївцемент» було відмовлено у виплаті таких за безпідставністю. В подальшому такі виплати ПрАТ «Миколаївцемент» не здійснювались. Окрім того, середня облікова чисельність учасників первинної профспілкової організації ПрАТ «Миколаївцемент» на 2015р ~ 130 людей, на 2019 рік -110 людей. Профспілковий комітет (Профком) первинної профспілкової організації ПрАТ «Миколаївцемент» складається з 5 членів, з яких не працевлаштованих на ПрАТ «Миколаївцемент» лише 1 - Голова ППО ПрАТ «Миколаївцемент» Гусак Л.Ф.».
Окремо, щодо посилань у апеляційній скарзі на те, що згадані вище гарантії розповсюджуються і на звільнених працівників, а ОСОБА_1 якраз і є звільненою працівницею відповідача, то слід вказати про те, що у загаданих позивачем положеннях йдеться про звільнених працівників, які пропрацювали у період коли, відповідно до колективного договору, інших нормативно правових актів (зокрема, і внутрішніх), які діяли у період роботи працівників, – здійснювалося нарахування надбавок, премій, винагород, тощо. Тобто, якщо працівники набули право на ці пільги чи винагороди під час перебування в трудових відносинах, то вони мають на них право і після звільнення. У даному ж випадку позивач нараховує кошти у період коли ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з відповідачем.
Крім цього, слід вказати і про те, що згадані позивачем гарантії, пільги, премії, винагороди, тощо розповсюджуються виключно на працівників. Зважаючи на вказане, такі, навіть у випадку коли припустити обґрунтованість їх стягнення, могли б бути стягнуті виключно на користь працівників (працівника), але аж ніяк не в користь органу профспілки чи будь-якого іншого, який би звернувся з позовом в суд, як має місце у даному випадку за захистом права іншої особи, оскільки у даному випадку профспілкова організація навіть теоретично не має права на отримання таких виплат чи пільг чи стягнення таких на її користь, про що заявлено вимоги.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують , а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент" Професійної спілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України – залишити без задоволення.
       Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 01 грудня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик
        Судді:                  Р.В. Савуляк
                                 М.М. Шандра