УХВАЛА

11 червня 2021 року  
Київ
справа №420/12753/20
адміністративне провадження №К/9901/20013/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року 
у справі №420/12753/20
за позовом ОСОБА_1 
до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про:
- визнати протиправними та скасувати рішення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 20 серпня 2020 року про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 серпня 2020 року та здійснити реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року, позов задоволено.
31 травня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №420/12753/20.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.
Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №420/12753/20 у спрощеному позовному провадженні.
Скаржник зазначає, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки наразі відсутня практика Верховного Суду щодо застосування положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 та Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у житлові будинки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року №321 після внесення в них змін постановою Кабінету Міністрів України №399 від 13 травня 2020 року.
Крім цього, дана справа має значний суспільний інтерес та виняткове значення   для відповідача, оскільки нецільове використання земельної ділянки та уникнення встановленого законодавством порядку його зміни призводить до порушення генерального плату населеного пункту, містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою та зменшує податок на майно що призводить до неотриманням місцевого бюджету коштів у вигляді податку. 
У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі, скаржник наводить пункт 3 частини четвертої  статті 328 КАС України, а саме: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин, вказаних скаржником в касаційному порядку в межах доводів касаційної скарги.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями    328, 329, 330,  334 КАС України    в редакції    Закону № 2147-VІІІ, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №420/12753/20. 
2.  Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
3. Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/12753/20.
4.  Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Л.О. Єресько 
 Н.М. Мартинюк ,
Судді Верховного Суду