ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 червня 2021 року           справа №200/7030/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача  Гаврилястої Л.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу   Східного міжрегіонального управління  ДПС по роботі з великими платниками податків  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 р.  (повний текст судового рішення складено 9 грудня 2020 року у м. Слов`янськ) у справі  № 200/7030/20-а (головуючий І інстанції суддя Буряк І.В.)   за позовом   Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків  до   Публічного акціонерного товариства "Шахта імені О.Ф. Засядька"     про   стягнення коштів за податковим боргом,

                                               В С Т А Н О В И В:

29 липня 2020 року  Офіс великих платників податків ДПС     (позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду   з    позовною заявою,    в якій просив стягнути з рахунків відповідача, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, кошти в сумі податкового боргу в розмірі 25 791 760, 05 грн. (а.с. 1-2).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 9 грудня 2020 року у справі № 200/7030/20-а  у задоволенні  позовних вимог відмовлено (а.с. 203-205).
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати   рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що  станом на 24.07.2020 підприємство має новостворений податковий борг перед бюджетом з податку на додану вартість на загальну суму 25791760, 05 грн., який виник на підставі податкових повідомлень-рішень.
Позивач  доводи апеляційної скарги підтримав. Представник відповідача  до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про   відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
ПАТ «Шахта імені О. Ф. Засядька» зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 00174846, адреса місцезнаходження 86065, Донецька обл., місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1, перебуває на обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
За відповідачем станом на 24.07.2020 рахується податковий борг у загальному розмірі 25 791 760,05  грн., який виник з таких підстав:
податкове повідомлення-рішення від 12.12.2018 № 0017534204 на суму 5 770,12 грн., отримано підприємством 19.12.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 0411922717508;
податкове повідомлення-рішення від 24.10.2017 № 0008884105 на суму 21 453 937,49 грн., (докази отримання відповідачем такого у матеріалах справи відсутні);
податкове повідомлення-рішення від 09.08.2018 № 0007694105 на суму 544 297,00 грн., отримано підприємством 21.08.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 0405030783484;
податкове повідомлення-рішення від 11.06.2018 № 0005054105 на суму 1 686 736,96 грн., отримано підприємством 19.08.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 0405036989319;
податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 № 0001564105 на суму 1 557 901,27 грн., отримано підприємством 27.03.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 041192099337;  
податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 № 0001194709 на суму 554 117,21 грн., отримано підприємством 16.04.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 6903525765557 (а.с. 13-37).
Вказаний податковий борг відображено у ІКП відповідача у загальному розмірі, що не був заявлений до стягнення – 25 791 760, 05 грн. (а.с. 38-43, 79-138).
На день розгляду справи сума наведеного вище податкового боргу відповідачем не погашена, що підтверджується ІКП платника.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
В статті 67 Конституції України та підпункті 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункті 36.1 статті 36 Податкового кодексу (далі - ПК України) закріплено, що на відповідача покладений обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 21 Податкового кодексу України на податкові органи покладено, зокрема, такі обов`язки: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Грошове зобов`язання платника податків, відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Унормуванням п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України передбачено: у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
За змістом п. 56.18. ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. (абз.4 п. 56.18. ст. 56 ПК України).
В матеріалах справи відсутні докази оскарження та скасування наведених вище податкових повідомлень-рішень.
В свою чергу, при розгляді справ про стягнення податкового боргу питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, у тому числі й штрафних (фінансових) санкцій, не охоплюється предметом позову, про що зазначено Верховним Судом у постановах від 11.09.2018 справа № 810/4417/16, від 31.08.2018 справа № 826/14195/16.
Водночас, у постановах Верховного Суду від 31.08.2018 справа № 826/14195/16 та від 23.05.2019 справа № 807/2011/16, зокрема, зазначено: «Оскільки предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача несплаченого податкового боргу, то предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу в судовому порядку; встановлення факту його сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі, в черговості, та за рахунок платежів, встановлених Податковим кодексом України, тощо».
Статтею 42 Податкового кодексу України встановлено порядок листування з платником податків.
Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу  (п. 42.1. ст. 42 Податкового кодексу України).
За визначенням п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, встановленому пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України обумовлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Пунктом 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що  у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України).
Податковий борг відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.п. 20.1.28 та 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати з банків та інших фінансових установ пеню за несвоєчасне виконання ними рішень суду та доручень платників податків про сплату податків, зборів, платежів; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Статтею 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За результатами аналізу наведених нормативних положень судом встановлено, що процес стягнення податкового боргу передбачає неухильне дотримання податковим органом визначених Податковим кодексом України формальних процедур, які, зокрема, включають належне оформлення та направлення підприємству податкової вимоги.
Як вже відзначалось у постановах Верховного Суду від 31.08.2018 справа № 826/14195/16 та від 23.05.2019 справа № 807/2011/16, серед іншого, відзначено, що перевірка дотримання податковим органом заходів щодо стягнення податкового боргу у порядку, передбаченому Податковим кодексом України є предметом доказування у справі щодо стягнення податкового боргу.
Водночас, матеріали цієї справи не містять доказів складання та направлення відповідачу відповідної податкової вимоги.
За таких обставин, суд позбавлений можливості, як встановити факт наявності податкової вимоги, як невід`ємного елементу у процесі стягнення податкового боргу, так і відповідність такої (за наявності) вимогам, чинного на момент її винесення законодавства.
На переконання суду сам факт відображення податкового боргу в ІКП відповідача навіть за наявності відповідних узгоджених податкових повідомлень-рішень не є достатньою правовою підставою для стягнення такого у судовому порядку.  
Таким чином позивачем не доведено наявність правових підстав для стягнення заявленого у цій справі податкового боргу, а тому у задоволенні позову потрібно відмовити повністю про що вірно зазначено судом першої інстанції.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції  дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України). 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
З урахуванням вищевикладеного,   суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції   правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи   апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги   та   скасування   рішення   суду   не   вбачається.
Керуючись 195, ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 310, 316, ст. 321, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                            П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу   Східного міжрегіонального управління  ДПС по роботі з великими платниками податків  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 р.   -     залишити без задоволення.
Рішення   Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 р.    у справі  № 200/7030/20-а  -   залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання   повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 червня 2021 року.

Колегія суддів:                                                                                    Г.М. Міронова

                                                                                                             Т.Г. Гаврищук
                                                                                                                                                                                                                            
                                                                                                              Е.Г. Казначеєв