Ухвала
 
31 травня 2021 року
м. Київ
справа № 710/437/16-к
провадження № 51-2147ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Черкаського апеляційного суду 
від 01 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
встановив:
прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду від 28 квітня 2021 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК 
та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції прокурору було зазначено 
про необхідність навести відповідне обґрунтування доводам своєї касаційної скарги, усунути в ній протиріччя, а також долучити копію оскарженого судового рішення. Крім того, звернуто увагу прокурора на те, що його незгода з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, та надання їм власної оцінки 
не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції. 
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, прокурор подав касаційну скаргу, перевіривши зміст
якої, Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі від 28 квітня 
2021 року недоліки касаційної скарги, прокурор не усунув.
Зокрема, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, а саме: безпідставне виправдання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК, прокурор у своїй касаційній скарзі взагалі не наводить обґрунтування таким доводам. 
Крім того, прокурор у своїй касаційній скарзі зазначає, що не погоджується 
з правовою кваліфікацією дій засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 
та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК, водночас наводить доводи щодо невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення 
та особам засуджених через м`якість за цією ж частиною статті 187 КК, чим повторно допускається суперечностей, що позбавляє суд касаційної інстанції встановити дійсну позицію прокурора з чим саме він не погоджується – 
з неправильною кваліфікацією дій засуджених чи з призначеним їм судом покаранням.
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК 
у межах касаційної скарги, то відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що прокурор недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
  ОСОБА_1 	            ОСОБА_2 	    ОСОБА_3 	
Судді: