ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

29 березня 2021 року                                                                                

м. Чернівці

справа № 722/479/20

провадження №22-з/822/23/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Половінкіна Н. Ю. 

суддів: Кулянди М.І. Одинак О.О.

секретаря Вовкун Н.Ю.

учасники справи

позивач ОСОБА_1 

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський»

розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» про ухвалення додаткового рішення 

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 у квітні 2020 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» про стягнення заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні.
      
Зазначала, що прийнята на посаду бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» з 21 серпня 2017 року наказом від 18 серпня 2017 року №19-к.

Наказом від 16 липня 2018 року №02-к звільнена з посади бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» за власним бажанням за п.1 ст.38 КЗпП України.
Посилалася на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» при звільнені не здійснено виплату заробітної плати за червень 2018 року в сумі 2167 грн. 15 коп., за період з 1 по16 липня 2018 року в сумі 1739 грн. 68 коп. та компенсації за 21 календарний день невикористаної відпустки в сумі 3667 грн.

Зверталась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» та Управління Держпраці у Чернівецькій області щодо порушення права на оплату праці.

Просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» заробітну плату за червень 2018 року в сумі 2167 грн. 15 коп., заробітну плату за липень 2018 року в сумі 1739 грн. 68 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 105085 грн. 62 коп. з урахуванням інфляційних втрат в сумі 10620 грн. 79 коп., компенсацію за 21 календарний день невикористаної відпустки в сумі 3667 грн.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 2667 грн. 21 коп., компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку в сумі 2435 грн. 30 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 543 грн. 87 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 56846 грн. 29 коп.

Допущено негайне виконання в частині виплати заборгованості по заробітній платі в сумі 2667 грн. 21 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 01 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» задоволено частково. Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2020 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 543 грн. 87 коп. скасовано. У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, відмовлено. В решті залишено без змін.

Короткий зміст вимог наведених у заяві про ухвалення додаткового рішення

Товариство з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» у лютому 2021 року звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. 

Посилалося на те, що судом апеляційної інстанції не вирішено питання розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України  суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до п.41 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Пунктом 21 постанови  Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» передбачено, що апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 01 лютого 2021 року не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Щодо вирішення питання про розподіл судового збору
Згідно частин 1, 6 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати.

При звернені до суду з позовом ОСОБА_1 заявлено про стягнення 3906 грн. 83 коп. заробітної плати, позовна вимога задоволена у розмірі 2667 грн. 21 коп. Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати задоволено на 68,27 %, компенсації за рахунок держави підлягає 31,73 % понесених судових витрат.

Таким чином, судовий збір, що підлягав сплаті при зверненні ОСОБА_1 з позовом про стягнення заробітної плати, становив 39 грн. 07 коп.
З огляду на наведене з Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 26 грн. 67 коп. (39,07 грн.* 68,27%).

При звернені до суду з апеляційною скаргою Товариством з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» сплачено судовий збір за вимоги про стягнення заробітної плати у розмірі 58 грн. 61 коп. (39,07 грн.+ 50%).

Тому Товариству з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» за рахунок держави підлягає компенсації судовий збір у розмірі 18 грн. 60 коп. (58,61*31,73%). 

Відповідно до квитанції №110 від 30 квітня 2020 року за подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено 1193 грн. 80 коп.

За подання апеляційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» згідно платіжного доручення №1374 від 16 листопада 2020 року та платіжного доручення №1377 від 25 листопада 2020 року сплачено 1790 грн. 60 коп. 

Позовні вимоги ОСОБА_1 (про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію невикористану відпустку) задоволено на 49,66 %, відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» підлягає 50,34 % понесених судових витрат.

Отже, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання позовної заяви у розмірі 592 грн. 81 коп. (1193,73 грн.* 49,66%).

З ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 901 грн. 39 коп. (1970,60 грн.* 50,34%).

Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Тому підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» судовий збір в сумі 308 грн. 58 коп.(901,39 грн. - 592,81 грн.). 

З Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 8 грн. 07 коп. (26,67 грн. - 18,60 грн.)
Щодо вирішення питання про стягнення витрат професійну правничу допомогу
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року
№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» на підтвердження витрат на правничу допомогу долучено ордер на надання правничої(правової) допомоги серія АІ №1033564, договір № 4 про надання правничої допомоги від 13 березня 2020 року між адвокатом Жуковим Д.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський», свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія РН №1244, доручення № 3-С на надання правничої допомоги на підставі договору № 4 від 22 квітня 2020, акт №1 про приймання правничої допомоги на підставі договору № 4 від 08 травня 2020 року, платіжне доручення №1207 від 08 травня 2020 року, акт №6 про приймання правничої допомоги на підставі договору № 4 від 17 листопада 2020 року, довідка про рух коштів по рахунку.

Пунктом 2.1. доручення № 3-С на надання правничої допомоги на підставі договору № 4 від 22 квітня 2020 позивач погодив гонорар за надання правничої допомоги у погодинній формі оплати з розрахунку 2700 грн. за годину роботи адвоката.

Згідно акту №1 про приймання правничої допомоги на підставі договору № 4 від 08 травня 2020 року, акту №6 про приймання правничої допомоги на підставі договору № 4 від 17 листопада 2020 року адвокатом Жуковим Д.О. надано послуги у вигляді аналіз позовної заяви тривалістю 20 хв., опитування клієнта щодо фактичних обставин справи тривалістю 45 хв., пошук та аналіз актуальних позицій Верховного Суду тривалістю 15 хв., збір та аналіз доказів для підтвердження обставин, що становлять предмет доказування, тривалістю 60 хв., опитування свідків щодо обставин сплати зарплат на підприємстві тривалістю 40 хв., формування правової позиції у справі, тактики захисту та узгодження її з клієнтом тривалістю 20 хв., підготовка відзиву тривалістю 165 хв., засвідчення вірності копій відповідно до ДСТУ 4163-2003 Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації тривалістю 30 хв., підготовка відзиву з додатками для направлення позивачу та до суду тривалістю 10 хв. (т.1 а.с.105).

Відповідно акту №6 про приймання правничої допомоги на підставі договору № 4 від 17 листопада 2020 року адвокатом Жуковим Д.О. надано послуги у вигляді ознайомлення з вступною та резолютивною частинами рішення районі суду. Узгодження з клієнтом його оскарження тривалістю 15 хв., пошук правових висновків Верховного суду у даній категорії спорів, які опубліковані після відкриття провадження у справі та мають враховуватися при розгляді спору, тривалістю 115 хв., підготовка проекту апеляційної скарги тривалістю 225 хв., ознайомлення зі змістом повного тексту судового рішення, що оскаржується тривалістю 20 хв., доповнення проекту апеляційної скарги обґрунтуванням підстав для скасування оскаржуваного рішення тривалістю 135 хв., погодження остаточної версії апеляційної скарги із клієнтом тривалістю 20 хв., внесення проекту апеляційної скарги до підсистеми «Електронний суд», подання її до суду тривалістю 20 хв., авансування за участь у содовому засіданні (т.2 а.с.91).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» сплачено адвокату Жукову Д.О. за надану правничу допомогу 18225 грн. згідно копії платіжного доручення №1207 від 08 травня 2020 року (т.1 а.с.106).

Відповідно до довідки про рух коштів по рахунку Товариством з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» сплачено адвокату Жукову Д.О. за надану правничу допомогу 30150 грн.

Ураховуючи, що вимоги позивача задоволені частково на суму 61948 грн. 80 коп. і вказана сума від суми позову (123280 грн. 24коп.) складає 50,25 % у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» підлягають відшкодуванню понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24066 грн. 56 коп. ((30150 грн. + 18225 грн.)* 49,75%).
Ураховуючи складність справи та виконаних ОСОБА_3 робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значення справи для Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський», реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, ураховуючи принципи співмірності, колегія суддів вважає обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для  справи, відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення
Отже, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» підлягає стягненню судовий збір в сумі 308 грн. 58 коп. 

З Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 8 грн. 07 коп.

З ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, 
                                         
ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» судові витрати з сплати судового збору в сумі 308 грн. 58 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 07 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 6 квітня 2021 року.

Головуючий                                                         Н.Ю. Половінкіна

Судді                                                                        М.І. Кулянда 

                                                                       О.О. Одинак