ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/753/21 Справа № 199/610/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Щербина-Почтовик І.В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2021 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрито провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності                         ОСОБА_2 ,
захисника особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності                         ОСОБА_3 ,
представника потерпілого                                        Садиленка О.Л.,
представника апелянта                                        Ткаченка С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрито провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до протоколу, складеного органом поліції, ОСОБА_2 скоїв правопорушення при наступних обставинах.
24 листопада 2020 року об 11:40 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Янтарній, 37, під час зміни напрямку руху не переконався в безпечності маневру, здійснив різке гальмування та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та продовжуючи не контрольований рух здійснив зіткнення з автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 . При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збиткам.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску троку на апеляційне оскарження зазначає, що його не було залучено судом в якості потерпілого, до суду не викликався, копію постанови не отримував, про наявність постанови та її зміст йому стало відомо 13 квітня 2021 року.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що матеріалами справи підтверджується винуватість ОСОБА_2 . Вважає, що судом не було проведено розгляд справи на засадах повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, суд відхилив висновок експерта ОСОБА_6 (останнього не було попереджено про кримінальну відповідальність), при цьому нормами КУпАП не передбачено таке попередження; безпідставно надано перевагу висновку експерта ОСОБА_7 , хоча в ньому критично недостатньо вихідних даних, допущено однобокий та необ`єктивний підхід до дослідження; суд не проаналізував пояснення учасників ДТП та не зазначив, чому відкинув пояснення ОСОБА_4 . 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 29 березня 2021 року. З матеріалів слідує, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , копія оскаржуваної постанови останньому не направлялась, апеляційну скаргу ним було подано до відділення Укрпошти 14 квітня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності ОСОБА_1 та матеріали справи не містять відомостей про отримання ним копії оскаржуваної постанови, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Так, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 100422 від 18 січня 2021 року ОСОБА_2 інкримінується порушення вимог пунктів 10.1 та 12.9 (г) ПДР України, відповідно до яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; водієві забороняється різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).
На підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, уповноваженою особою, якою відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення, покладено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 100422 від 18 січня 2021 року; схему місця ДТП з фототаблицями; письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .
Разом з тим, порівнюючи наявні матеріали справи з доводами потерпілого апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи достатніх, належних та переконливих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, судом першої інстанції із врахуванням роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті” призначено за фактом цього ДТП судову автотехнічну експертизу, за висновками якої не надається можливим встановити чи мали водії ОСОБА_2 та ОСОБА_4 технічну можливість запобігти ДТП, чи відповідали дії водія ОСОБА_2 вимогам пунктів 10.1, 12.9 (г) ПДР України, а дії водія ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 ПДР України, чи знаходились (не знаходились) вони в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП, а також у тому разі якщо швидкість руху автомобіля Mercedes-Benz була 60.0 км/год, чи знаходились (не знаходились) дії водія ОСОБА_4 у відповідності (невідповідності) вимогам пунктів 12.4, 12.9 (б) ПДР України в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП, не надається можливим. 
Крім того, судом враховано, що відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2021 року, яка набрала законної сили 15 лютого 2021 року та ухвалена за участю ОСОБА_4 , водій ОСОБА_4 свою провину за порушення ним ПДР за п. 12.3 ПДР України за обставин, які мали місце 24 листопада 2020 року, визнав у повному обсязі, про що надавав свої письмові пояснення.
При цьому судом першої інстанції обгрунтовано не надано переваги висновку експертного дослідження за результатами проведення дослідження з обставин механізму ДТП від 01 лютого 2021 року за № 10.1/005-Д, долученого адвокатом Грачовим М.С., оскільки під час такого дослідження судовий експерт не попереджався про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України.
Крім того, з системного аналізу ст. 273 КУпАП слідує, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, на підставі постанови суду про призначення експертизи з надання матеріалів справи для проведення дослідження.
Відповідно до ст. 7-1 Закону України “Про судову експертизу” підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
Пунктом 1.8 Інструкції “Про призначення та проведення судових експертиз та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень”, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.
Як слідує з матеріалів справи договір, укладений між адвокатом Грачовим М.С. та ОСОБА_4 , не містить інформації про право адвоката укладати будь-які договори в інтересах клієнта, що також слідує і з висновку експертного дослідження від 01 лютого 2021 року за № 10.1/005-Д, оскільки останній проведено не на підставі договору, а на підставі заяви адвоката без укладання договору з експертом ОСОБА_6 , тобто отримання зазначеного висновку відбулось без дотримання вимог закону. 
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно того, що за наявних у матеріалах провадження доказах не можливо зробити ґрунтовного висновку про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, винуватості у ДТП, оскільки те, що ОСОБА_2 дійсно порушив вимоги п.10.1 та п. 12.9(г) ПДР України та саме його дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП належним чином не підтверджено, а тому фактично порушення ним вимог Правил дорожнього руху України ґрунтується на припущеннях, у зв`язку з чим провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП необхідно закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вищезазначене спростовує доводи апелянта в апеляційній скарзі щодо наявності в матеріалах справи доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому необхідно зазначити, що в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 12.9 (г) ПДР України, а саме здійснення різкого гальмування, що знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставне невзяття судом першої інстанції до уваги висновку експертного дослідження від 01 лютого 2021 року за №10.1/005-Д, так як КУпАП не містить вимог про обов`язковість попередження експерта про кримінальну відповідальність, оскільки обов`язковість попередження експерта про кримінальну відповідальність передбачена законодавством України, зокрема, вимогами Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.
Також необхідно зазначити, що самі по собі пояснення ОСОБА_4 без належного їх підтвердження не є беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_2 , з урахуванням також того, що відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2021 року водій ОСОБА_4 свою провину за порушення ним п. 12.3 ПДР України за обставин, які мали місце 24 листопада 2020 року, визнав у повному обсязі.
Зі схеми місця ДТП, складеної уповноваженою особою у відповідності до вимог КУпАП, не можливо встановити винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, оскільки остання містить лише графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події.
При цьому протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 100422 від 18 січня 2021 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.
Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність у матеріалах справи достатніх, належних та переконливих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, поза розумним сумнівом. 
       Та обставина, що суд по-іншому оцінює докази, порівняно з оцінкою їх апелянтом, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
       З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративне правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
       Таким чином, твердження апелянта про доведеність винуватості ОСОБА_2 у зазначеному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
       З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

       Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2021 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот