справа № 369/10269/20
головуючий у суді І інстанції Волчко А.Я.
провадження № 22-ц/824/4371/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
23 квітня 2021 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Суханової Є.М., Сержанюка А.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2020 року 
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
У серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Києво-Святошинського районного суду міста Києва з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2010 року у розмірі 24 013 грн 51 коп. та судові витрати у справі у розмірі 2 102 грн., 
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 11 вересня 2010 року.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Банк зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30 червня 2020 року має заборгованість у сумі 24 013 грн 51 коп., яка складається з наступного: 6 020 грн 47 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 17 993 грн 04 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками.
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 020 грн 47 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що у заяві позичальника від 11 вересня 2010 року процентна ставка та розмір пені не зазначені.
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
А тому, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача відсотків та відмови у позові у цій частині.
Що стосується заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 020 грн 47 коп., то суд першої інстанції вважав, що відповідач ОСОБА_1 не виконувала передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, і відповідно має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права АТ КБ «Приватбанк», а отже позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення процентів та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» у цій частині.
Апеляційна скарга мотивована таким: рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів та неустойки ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права; відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ «Приватбанк», однак, останній дотримав вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи в апеляційній інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року не оскаржується у частині стягнення основної суми боргу (тіла кредиту) у сумі 6 020 грн 47 коп., тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 11 вересня 2010 року (а.с. 17).
З матеріалів справи вбачається, щовідповідачу видано кредитні картки за № НОМЕР_1 , термін дії картки до червня 2012 року, та № НОМЕР_2 , термін дії картки до вересня 2014 року (а.с. 16).
14 червня 2018 року у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства змінено назву позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином.
Однак, відповідач своїх зобов`язань за договором не виконував, і у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідно до наданої позивачем виписки, відповідач станом на 30 червня                2020 року має заборгованість - 24 013 грн 51 коп., яка складається з наступного: 6 020 грн 47 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 17 993 грн 04 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 11-14).
Колегія апеляційного суду враховує таке.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення процентів за користування кредитом.
Так, суд першої інстанції не звернув уваги, матеріали справи містять довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить підпис відповідача, де зазначено процентну ставку за користування кредитними коштам (а.с. 18).
Так, суд першої інстанції не звернув уваги, що у вищезазначеній довідці зазначена базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у році), яка становить 3% (а.с. 18).
Таким чином, встановлений судом першої інстанції факт відсутності обумовленої сторонами процентної ставки не ґрунтується на матеріалах справи, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за кредитним договором.
Разом з тим, згідно з довідкою, що була додана позивачем до позовної заяви (а.с. 16) на підтвердження розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, відповідачу видано кредитні картки за                                            № НОМЕР_1 , термін дії картки до червня 2012 року, та                                      № НОМЕР_2 , термін дії картки до вересня 2014 року, 
При цьому, відповідно до наданої позивачем виписки за укладеним між сторонами кредитним договором (а.с. 11-14), розрахунки щодо заборгованості здійсненні лише за карткою № НОМЕР_1 , термін дії якої до червня 2012 року.
Проценти за правомірне користування грошовими коштами можуть нараховуватись лише в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦК України, що підтверджується висновками Великої палати ВС (пункти 48-55 постанови від 28 березня 2018 року № 444/9519/12).
Отже, позивачем не доведено користування відповідачем кредитом після червня 2012 року, оскільки з наданої виписки вбачається лише рух коштів по картці № НОМЕР_1 , строк дії якої закінчився після червня 2012 року.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції самостійно здійснює розрахунок процентів, що підлягають стягненню на користь позивача, з урахуванням строку дії картки № НОМЕР_1 .
З наданого розрахунку вбачається, що станом на 30 червня 2012 року заборгованість по картці № НОМЕР_1 становить 6 262 грн 51 коп. (а.с. 12 зворот).
Отже, враховуючи, що тіло кредиту становить 6 020 грн 47 коп., колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню у розмірі 242 грн 04 коп.                    (6 262 грн 51 коп.- 6 020 грн 47 коп.).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2020 рокув частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли часткове своє підтвердження при апеляційному розгляді, а тому апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків скасувати з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в зазначеному апеляційним судом розмірі.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в зазначеній апеляційним судом частині з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог (враховуючи розмір задоволених позовних вимог 26%), а також сплачений апелянтом судовий збір за розгляд апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 1 366 грн 30 коп.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів скасувати з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» проценти за користування кредитними коштами у розмірі 242 грн 04.
В іншій частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір у розмірі 1 366 грн 30 коп.
Інформація про стягувача: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, адреса місцезнаходження: 01001, вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ.
Інформація про боржника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.
 
Головуючий                                                                                            Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                    Є.М. Суханова
 
                                                                                                             А.С. Сержанюк