КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №372/4170/20                                                                   головуючий у суді І інстанції: Висоцька Г.В.
провадження №22-ц/824/7704/2021                                           головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.               
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
08 червня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                              Сушко Л.П.,  
суддів:                                                           Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання:                               Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської областівід 19 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року № 372/3794/13-ц, на утримання дитини - дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини до 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Свою заяву обґрунтовує тим, що на даний час у нього, як у платника аліментів змінився сімейний стан та матеріальний стан.
Рішенням Обухівського районного суду Київської областівід 19 березня 2021 року задоволено частково позов. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року № 372/3794/13-ц, на утримання дитини - дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини до 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права,  зменшити розмір аліментів з 1/3 частини до 1/6 частини всіх видів доходу щомісячноале не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що  у нього змінився сімейний стан та матеріальний, оскільки у вересні 2019 року йому стало відомо про наявність у нього сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також додались відрахування із заробітної плати щодо сплати аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2020 року. Звертає увагу суду на те, що у ОСОБА_2 покращився матеріальний стан, оскільки вона з 2015 року  є працюючою  та отримує щомісячну заробітну плату у розмірі 14345,00 грн.. 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням,  ОСОБА_2  подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що зміна сімейного стану позивача не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, зазначає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів про погіршення майнового стану, у тому числі, у зв`язку із з`явленням сина. Також, вказує, що судом першої інстанції встановлено збільшення доходів у позивача. Вважає, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. 
Учасники справи відзиви на апеляційні скарги, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав. 
Вирішуючи даний спір, і задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що у позивача з`явилась друга дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання якого, він також сплачує аліменти, а тому судом враховано суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів. Також, судом враховано те, що відповідачка є інвалідом 3 групи, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, відповідачка та її дитина проживають к квартирі площею 66,5 кв. м. разом із дідом - ОСОБА_5 , 1964 р. н., та бабою ОСОБА_6 , 19 63 р.н. , тобто окремого житла не мають. Також, суд зауважив, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, щомісячно, буде достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідатиме принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку, з врахуванням інтересів другої дитини.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до  ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до  ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.08.2013 року і до повноліття дитини в межах платежу за один місяць.
У провадженні Відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавчий лист № 2-1401/13 виданий 11 жовтня 2013 року Обухівським районним судом Київської області, щодо стягнення аліментів з позивача на користь відповідача.
Встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на дитину - ОСОБА_3 , 2008 року народження, матеріальний та сімейний стан позивача змінився.
У вересні 2019 року після отримання від Обухівського районного суду Київської області ухвали про відкриття провадження по справі № 372/2504/19 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про встановлення батьківська, ОСОБА_1 стало відомо про наявність у нього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 18 грудня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2020 року по справі № 372/40/20 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 січня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2020 року по справі № 372/2593/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3742 грн. 00 коп..
Відповідач працевлаштований та має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідками про доходи, виданими ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат», розмір його доходу різниться від 25 000 грн. до 40 000 грн..
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та зменшення розмір аліментів з 1/3 частини до 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Відтак, ураховуючи стан здоров`я позивача, те, що він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також його матеріальний стан, та те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про частково задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідатиме вимогам закону.
Крім того, зазначений розмір аліментів на дітей стягнутий за рішення судів не перевищуватиме 70% розміру доходу (заробітку) позивача, у відповідності до ч. ч.  2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у нього змінився сімейний стан та матеріальний, оскільки у вересні 2019 року йому стало відомо про наявність у нього сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також додались відрахування із заробітної плати щодо сплати аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2020 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки дана обставина врахована судами першої та апеляційної інстанції при зменшенні розміру аліментів.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у ОСОБА_2 покращився матеріальний стан, оскільки вона з 2015 року  є працюючою  та отримує щомісячну заробітну плату у розмірі 14345,00 грн., суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки  покращення матеріального стану відповідача не звільняє позивача від обов`язку надавати матеріальну допомогу дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що зміна сімейного стану позивача не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки судом при частковому задоволенні позову враховано питання щодо запобігання порушення прав платника аліментів у зв`язку із наявністю іншого рішення про стягнення аліментів та його виконання.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів про погіршення майнового стану, у тому числі, у зв`язку із народженням сина, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки позивачем на підтвердження своїх вимог щодо зміни сімейного стану надано належні та допустимі докази. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції встановлено збільшення доходів у позивача, а також, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у відповідності до ч. ч.  2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір аліментів на дітей не повинен перевищувати 70% розміру доходу (заробітку) позивача, а тому судом першої інстанції дотримано баланс порушених прав і інтересів сторін та дітей  при зменшенні розміру аліментів.
Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні,  не спростовують.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 192 СК України.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційних скаргах.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської областівід 19 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «09» червня 2021 року.
 
Головуючий суддя	Л.П. Сушко        	
Судді	О.І. Сліпченко        	
   	Д.Р. Гаращенко