УХВАЛА

06 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 320/2044/20
адміністративне провадження № К/9901/9778/21
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі № 320/2044/20 за позовом Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
установив:
У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рітейл Іст» (далі - ТОВ «Рітейл Іст») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо нездійснення реєстрації податкових накладних: № 537 від 31.12.2018, № 1296 від 31.12.2018, № 696 від 31.12.2018, № 598 від 31.12.2018, № 619 від 31.12.2018, № 1273 від 30.12.2018, № 612 від 31.12.2018, № 684 від 31.12.2018, № 614 від 31.12.2018, № 591 від 31.12.2018, № 633 від 31.12.2018, № 703 від 31.12.2018, № 42 від 18.12.2018, № 1323 від 28.12.2018, № 62 від 21.12.2018, № 1293 від 31.12.2018, № 659 від 31.12.2018, № 571 від 31.12.2018, № 1271 від 31.12.2018, № 1270 від 31.12.2018, № 1269 від 31.12.2018, № 568 від 31.12.2018, № 669 від 31.12.2018, № 595 від 31.12.2018, № 1236 від 31.12.2018, № 978 від 31.12.2018, № 1136 від 31.12.2018, № 942 від 31.12.2018, № 648 від 31.12.2018, № 1262 від 31.12.2018, № 1166 від 31.12.2018, № 1022 від 31.12.2018, № 873 від 31.12.2018, № 1234 від 30.12.2018, № 1019 від 30.12.2018, № 940 від 30.12.2018, № 1210 від 30.12.2018, № 870 від 30.12.2018, № 914 від 30.12.2018, № 1164 від 30.12.2018, № 975 від 30.12.2018, № 1064 від 30.12.2018, № 1062 від 29.12.2018, № 1233 від 29.12.2018, № 1016 від 29.12.2018, № 939 від 29.12.2018, № 1260 від 29.12.2018, № 867 від 29.12.2018, № 1257 від 28.12.2018, № 1232 від 28.12.2018, № 1013 від 28.12.2018, № 937 від 28.12.2018, № 908 від 28.12.2018, № 1204 від 28.12.2018, № 970 від 28.12.2018, № 1131 від 28.12.2018, № 1231 від 27.12.2018, № 1201 від 27.12.2018, № 1010 від 27.12.2018, № 1256 від 27.12.2018, № 1129 від 27.12.2018, № 861 від 27.12.2018, № 1007 від 26.12.2018, № 1198 від 26.12.2018, № 1156 від 26.12.2018, № 966 від 26.12.2018, № 1053 від 26.12.2018, № 904 від 26.12.2018, № 1252 від 25.12.2018, № 1051 від 25.12.2018, № 1227 від 25.12.2018, № 965 від 25.12.2018, № 933 від 25.12.2018, № 1195 від 25.12.2018, № 902 від 25.12.2018, № 855 від 25.12.2018, № 1154 від 25.12.2018, № 1226 від 24.12.2018, № 1122 від 24.12.2018, № 1002 від 24.12.2018, № 852 від 24.12.2018, № 1153 від 24.12.2018, № 1192 від 24.12.2018, № 1048 від 24.12.2018, № 1248 від 23.12.2018, № 1045 від 23.12.2018, № 1225 від 23.12.2018, № 930 від 23.12.2018, № 896 від 23.12.2018, № 1189 від 23.12.2018, № 1152 від 23.12.2018, № 1118 від 22.12.2018, № 1246 від 22.12.2018, № 846 від 22.12.2018, № 1150 від 22.12.2018, № 958 від 22.12.2018, № 1186 від 22.12.2018, № 1040 від 21.12.2018, № 1223 від 21.12.2018, № 955 від 21.12.2018, № 927 від 21.12.2018, № 844 від 21.12.2018, № 1183 від 21.12.2018, № 1149 від 21.12.2018, № 1117 від 21.12.2018, № 1315 від 20.12.2018, № 675 від 31.12.2018, № 1283 від 31.12.2018, № 631 від 31.12.2018, № 1275 від 31.12.2018, № 552 від 31.12.2018, № 705 від 31.12.2018, № 539 від 31.12.2018, № 1328 від 31.12.2018, № 582 від 31.12.2018, № 658 від 31.12.2018, № 653 від 31.12.2018, № 597 від 31.12.2018, № 532 від 31.12.2018, № 1281 від 31.12.2018, № 1280 від 31.12.2018, № 695 від 31.12.2018, № 686 від 31.12.2018, № 1291 від 31.12.2018, № 548 від 31.12.2018, № 688 від 31.12.2018, № 664 від 31.12.2018, № 543 від 31.12.2018, № 1289 від 31.12.2018, № 642 від 31.12.2018, № 1286 від 31.12.2018, № 674 від 31.12.2018, № 600 від 31.12.2018, № 723 від 31.12.2018, № 557 від 31.12.2018, № 500 від 27.12.2018, № 690 від 31.12.2018, № 1319 від 31.12.2018, № 1318 від 31.12.2018, № 641 від 31.12.2018, № 1295 від 31.12.2018, № 1301 від 26.12.2018, № 589 від 31.12.2018, № 710 від 31.12.2018, № 637 від 31.12.2018, № 626 від 31.12.2018, № 538 від 31.12.2018, № 732 від 31.12.2018, № 559 від 31.12.2018, № 736 від 31.12.2018, № 607 від 31.12.2018, № 606 від 31.12.2018, № 550 від 31.12.2018, № 656 від 31.12.2018, № 680 від 31.12.2018, № 584 від 31.12.2018, № 581 від 31.12.2018, № 717 від 31.12.2018, № 698 від 31.12.2018, № 1279 від 31.12.2018, № 474 від 19.12.2018, № 531 від 31.12.2018, № 594 від 31.12.2018, № 530 від 31.12.2018, № 588 від 31.12.2018, № 535 від 31.12.2018, № 678 від 31.12.2018, № 577 від 31.12.2018, № 622 від 31.12.2018, № 702 від 31.12.2018 в день їх фактичного відправлення - 15.01.2019, засобами електронного зв`язку;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні, а саме: № 537 від 31.12.2018, № 1296 від 31.12.2018, № 696 від 31.12.2018, № 598 від 31.12.2018, № 619 від 31.12.2018, № 1273 від 30.12.2018, № 612 від 31.12.2018, № 684 від 31.12.2018, № 614 від 31.12.2018, № 591 від 31.12.2018, № 633 від 31.12.2018, № 703 від 31.12.2018, № 42 від 18.12.2018, № 1323 від 28.12.2018, № 62 від 21.12.2018, № 1293 від 31.12.2018, № 659 від 31.12.2018, № 571 від 31.12.2018, № 1271 від 31.12.2018, № 1270 від 31.12.2018, № 1269 від 31.12.2018, № 568 від 31.12.2018, № 669 від 31.12.2018, № 595 від 31.12.2018, № 1236 від 31.12.2018, № 978 від 31.12.2018, № 1136 від 31.12.2018, № 942 від 31.12.2018, № 648 від 31.12.2018, № 1262 від 31.12.2018, № 1166 від 31.12.2018, № 1022 від 31.12.2018, № 873 від 31.12.2018, № 1234 від 30.12.2018, № 1019 від 30.12.2018, № 940 від 30.12.2018, № 1210 від 30.12.2018, № 870 від 30.12.2018, № 914 від 30.12.2018, № 1164 від 30.12.2018, № 975 від 30.12.2018, № 1064 від 30.12.2018, № 1062 від 29.12.2018, № 1233 від 29.12.2018, № 1016 від 29.12.2018, № 939 від 29.12.2018, № 1260 від 29.12.2018, № 867 від 29.12.2018, № 1257 від 28.12.2018, № 1232 від 28.12.2018, № 1013 від 28.12.2018, № 937 від 28.12.2018, № 908 від 28.12.2018, № 1204 від 28.12.2018, № 970 від 28.12.2018, № 1131 від 28.12.2018, № 1231 від 27.12.2018, № 1201 від 27.12.2018, № 1010 від 27.12.2018, № 1256 від 27.12.2018, № 1129 від 27.12.2018, № 861 від 27.12.2018, № 1007 від 26.12.2018, № 1198 від 26.12.2018, № 1156 від 26.12.2018, № 966 від 26.12.2018, № 1053 від 26.12.2018, № 904 від 26.12.2018, № 1252 від 25.12.2018, № 1051 від 25.12.2018, № 1227 від 25.12.2018, № 965 від 25.12.2018, № 933 від 25.12.2018, № 1195 від 25.12.2018, № 902 від 25.12.2018, № 855 від 25.12.2018, № 1154 від 25.12.2018, № 1226 від 24.12.2018, № 1122 від 24.12.2018, № 1002 від 24.12.2018, № 852 від 24.12.2018, № 1153 від 24.12.2018, № 1192 від 24.12.2018, № 1048 від 24.12.2018, № 1248 від 23.12.2018, № 1045 від 23.12.2018, № 1225 від 23.12.2018, № 930 від 23.12.2018, № 896 від 23.12.2018, № 1189 від 23.12.2018, № 1152 від 23.12.2018, № 1118 від 22.12.2018, № 1246 від 22.12.2018, № 846 від 22.12.2018, № 1150 від 22.12.2018, № 958 від 22.12.2018, № 1186 від 22.12.2018, № 1040 від 21.12.2018, № 1223 від 21.12.2018, № 955 від 21.12.2018, № 927 від 21.12.2018, № 844 від 21.12.2018, № 1183 від 21.12.2018, № 1149 від 21.12.2018, № 1117 від 21.12.2018, № 1315 від 20.12.2018, № 675 від 31.12.2018, № 1283 від 31.12.2018, № 631 від 31.12.2018, № 1275 від 31.12.2018, № 552 від 31.12.2018, № 705 від 31.12.2018, № 539 від 31.12.2018, № 1328 від 31.12.2018, № 582 від 31.12.2018, № 658 від 31.12.2018, № 653 від 31.12.2018, № 597 від 31.12.2018, № 532 від 31.12.2018, № 1281 від 31.12.2018, № 1280 від 31.12.2018, № 695 від 31.12.2018, № 686 від 31.12.2018, № 1291 від 31.12.2018, № 548 від 31.12.2018, № 688 від 31.12.2018, № 664 від 31.12.2018, № 543 від 31.12.2018, № 1289 від 31.12.2018, № 642 від 31.12.2018, № 1286 від 31.12.2018, № 674 від 31.12.2018, № 600 від 31.12.2018, № 723 від 31.12.2018, № 557 від 31.12.2018, № 500 від 27.12.2018, № 690 від 31.12.2018, № 1319 від 31.12.2018, № 1318 від 31.12.2018, № 641 від 31.12.2018, № 1295 від 31.12.2018, № 1301 від 26.12.2018, № 589 від 31.12.2018, № 710 від 31.12.2018, № 637 від 31.12.2018, № 626 від 31.12.2018, № 538 від 31.12.2018, № 732 від 31.12.2018, № 559 від 31.12.2018, № 736 від 31.12.2018, № 607 від 31.12.2018, № 606 від 31.12.2018, № 550 від 31.12.2018, № 656 від 31.12.2018, № 680 від 31.12.2018, № 584 від 31.12.2018, № 581 від 31.12.2018, № 717 від 31.12.2018, № 698 від 31.12.2018, № 1279 від 31.12.2018, № 474 від 19.12.2018, № 531 від 31.12.2018, № 594 від 31.12.2018, № 530 від 31.12.2018, № 588 від 31.12.2018, № 535 від 31.12.2018, № 678 від 31.12.2018, № 577 від 31.12.2018, № 622 від 31.12.2018, № 702 від 31.12.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних в день їх фактичного відправлення - 15.01.2019.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року у справі №  320/4070/19 роз`єднано позовні вимоги, виділивши позовні вимоги щодо нездійснення реєстрації податкової накладної  № 1118 від 22.12.2018 року в день її фактичного відправлення та зобов`язання відповідача зареєструвати податкову накладну №1118 від 22.12.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних в день її фактичного відправлення - в самостійне провадження.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021, позов задоволено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження, відповідач посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Водночас касаційна скарга не містить обґрунтування зазначеної підстави для касаційного оскарження.
Суд звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення:
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу.
У поданій касаційній скарзі скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій у своїх рішеннях посилаються на позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 16.09.2015   у справі № 21-1465а15 та від 02.02.2016 у справі №  804/14800/14. Скаржник не погоджується з висновками, викладеними у зазначених постановах та вважає за необхідне відступити від них.
Суд звертає увагу скаржника на те, що 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017.
Отже, посилання скаржника на постанови Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 та від 02.02.2016 у справі № 804/14800/14 не має належного правового обґрунтування, оскільки пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України передбачено підставу касаційного оскарження судових рішень, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Крім того, згідно інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій не містять посилань на зазначені постанови Верховного Суду України.
Також у поданій касаційній скарзі скаржником не зазначено конкретну норму права, від висновку щодо застосування якої слід відступити та не зазначено, який висновок Державна податкова служба України вважає правильним.
Доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №  460-IX і які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
ухвалив:
Касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі № 320/2044/20 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               О.О. Шишов