ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1667/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:                                      Собківа Я.М.,
суддів:                                                         Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,
за участю секретаря:                                      Яковіна Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Банк Форвард", про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Павелків Тетяна Леонідівна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Банк Форвард", в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження №64597690 від 22.02.2021 року.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Свої доводи обґрунтовує тим, що позивач є власником рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ "Банк Форвард", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 105. З огляду на зазначене, майно позивача, а саме грошові кошти на рахунку у банку, знаходиться в межах виконавчого округу відповідача. 
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.  
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін. 
Відповідно до ч. 4  ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього  Кодексу  розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.  
 Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №982, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості у сумі 16 886 грн. 07 коп. Зазначено адресу реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .
22.02.2021 року акціонерне товариство "Банк Форвард" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни із заявою №17/1-84/4/53 від 15.02.2021 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу №982 від 30.01.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості у сумі 16 886 грн. 07 коп.
Відповідачем винесено постанову від 22.02.2021 року ВП №64597690 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни №982 від 30.01.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості у сумі 16 886 грн. 07 коп.
Вважаючи протиправною постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, позивач звернулась з позовом до суду.
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачем порушено вимоги Законів №1403-VIII та №1404-VIII в частині встановлених правил територіальної діяльності приватних виконавців, оскільки володіючи відомостями про зареєстроване місце проживання позивача (боржника), яке не відноситься до виконавчого округу приватного виконавця, відповідачем прийнято до виконання виконавчий документ з іншого виконавчого округо, про що винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.
За правилами частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до  статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII «Про виконавче провадження»  (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 10 частини четвертої  статті 4 Закону N 1404-VIII  визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Частиною першою  статті 5 Закону1404-VIII  визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим  Законом  випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає  Закон України від 02 червня 2016 року N 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»  (далі - Закон N 1403-VIII).
Відповідно до частини першої  статті 27 Закону N 1403-VIII  фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного  Законом України "Про виконавче провадження".
Згідно з частинами першою, другою  статті 25 Закону N 1403-VIII  виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до  Закону України "Про виконавче провадження"  знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Cтаттею 24  Закону N 1404-VIII  визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Відповідно до частини п`ятої, третьої, сьомої  статті 26 Закону N 1404-VIII  виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Відповідно до  Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів",  Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України, визначено окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до  Закону  підлягають примусовому виконанню, розроблено Інструкцію затверджено  наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5  (у редакції  наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за N1302/29432; далі - Інструкція).
Відповідно до пунктів 6, 7 Інструкції під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом, зокрема, винесення постанов.
Постанова як окремий документ містить, зокрема, мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму  закону, на підставі якого винесено постанову.
Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції визначено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.
У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості:
назва і дата видачі виконавчого документа;
прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача;
дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача;
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача;
номер телефону стягувача;
спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів);
реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).
Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.
Відповідно до вимог  статті 24 Закону N 1404-VIII  суд, при наданні правової оцінки постанові про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем, повинен встановити не лише місцезнаходження боржника, а й місцезнаходження його майна. 
Також колегія суддів наголошує, що в розумінні  глави 13 Цивільного кодексу України, враховуючи положення  статті 24 Закону N 1404-VIII, майном є саме грошові кошти, а не банківські рахунки.
Судом першої інстанцій встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця є місто Київ.
Абзацом 4 пункту 3  розділу ІІІ Інструкції № 512/5  визначено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.
Пунктом 4 Глави 16 розділу II Порядку №    296/5 визначено зміст виконавчого напису, зокрема, найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб).
У випадку пред`явлення виконавчого документа не за місцем проживання або місцем перебування боржника (фізичної особи), а за місцезнаходженням майна боржника, на стягувача покладено обов`язок надати документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що надсилаючи апелянту заяву про примусове виконання рішення, заявник просив відкрити за місцем знаходження майна боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 982 від 30.01.2021 року. 
В заяві було вказано, що у боржника у місті Києві наявне майно (грошові кошти), а саме рахунок відкритий в Акціонерному товаристві «Банк Форвард», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 105. 
До заяви про примусове виконання рішення було додано довідку про відкритий рахунок, в якій зазначається, що ОСОБА_1 є власником рахунку  № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Банк Форвард». 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 460/3537/20.
З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №64597690 від 22 лютого 2021 року прийнята з дотриманням правил територіальної діяльності, а тому скасуванню із зазначених позивачем підстав не підлягає. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосував норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.
Керуючись ст. ст. 229, 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни - задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року - скасувати. 
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Банк Форвард", про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
          
              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

              Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.