ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року	Львів	Справа № 305/384/20 пров. № А/857/10211/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицького В.З., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2021 року (ухвалене головуючим – суддею Ємчук В.Е. у м. Рахів) у справі № 305/384/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

                                                          ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що постановою управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області від 10 березня 2020 року позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 8500 гривень. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 26.02.2020 та винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідач виходив з того, що позивачка без права на виконання будівельних робіт, а саме без затвердженої проектної документації та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (ССІ), здійснила будівельні роботи з добудови млина до існуючої будівлі складу зернових продуктів та будівництва господарської будівлі по АДРЕСА_1 , що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466. Однак, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» був прийнятий лише 17.02.2011 та набрав чинності ще пізніше. Господарська будівля, за будівництво якої відносно неї складено адміністративний протокол, була куплена колишніми членами її сім"ї згідно договору купівлі-продажу №01-07 від 25.04.2003 у період до набрання чинності у 2011 році вище зазначеного закону. В 2003 році, на підставі договору купівлі-продажу господарської будівлі, за адресою АДРЕСА_2 , , членами її сім"ї був проведений поточний ремонт вищевказаного нерухомого об`єкта. Ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні в акті перевірки і слова не значиться про те, коли, в якому році, була куплена і ким побудована ця господарська будівля. Фактично висновок відповідача про порушення нею п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» грунтується на припущеннях того, що будівля була побудована із порушенням вищезазначеної норми закону, оскільки немає жодного доказу, жодного підтверджуючого факту того, в якому році побудована ця споруда, та підстави її придбання. У відповідача не було правових підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення закону, якого ще не існувало на момент проведення нею поточного ремонту будівельних робіт, а отже якого вона і не могла порушити. На час поточного ремонту купленого об`єкта на своїй присадибній земельній ділянці в 2003 році ще й не існувало управління до якого вона чи члени її сім`ї за оскаржуваним адміністративним протоколом не подавала повідомлення. Тобто вона не могла її подати в 2003 році, оскільки цього управління до 2011 року не існувало. На думку позивачки у зв`язку з порушенням кримінальної справи № 42018071163 від 16.01.2018 за фактом підробки документів Великобичківською селищною радою та матеріали, які в ході досудового розстеження скеровані 03.02.2020 до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення земельно-технічної експертизи, Великобичківська селищна рада незаконно втручається у діяльність слідчого по розстеженню кримінальної справи та направляє для проведення беззаконних перевірок на їх об`єкт різних державних структурних організацій для недопущення об`єктивного розстеження кримінальної справи і продовження з їх сторони фальсифкації матеріалів. У зв`язку з наведеним просила визнати протиправним та скасувати постанову № 25/1007 від 10.03.2020, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Клементєвим Ярославом Васильовичем.
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.04.2021 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що будівлі млина та господарської споруди не внесені до об`єкту нерухомого майна, права власності на яке зареєстровано за позивачкою ОСОБА_1 й такі не відображені у договорі купівлі-продажу майна від 25.04.2003, де чітко вказано предметом договору (продажу) - нежитлова будівля, тобто зазначено в одиночному виразі, без кількісного чи в комплексі. А посилання позивачки на те, що у 2003 році членами її сім`ї був проведений поточний ремонт нежитлової будівлі, та немає жодних доказів, коли збудована ця споруда та підстави її придбання, не заслуговує на увагу, оскільки поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій та інженерного обладнання, тобто без утворення окремих будівель, та відповідно збільшення в об`ємі площі. Технічний паспорт чітко зазначає рік будівництва нежитлової будівлі - складу готової продукції зернових продуктів, яким є 1960 рік. Таким чином, вказані докази стверджують, що нежитлові будівлі млина та господарської споруди, позначені в технічному паспорті під літерами Б, В, збудовані самочинно.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції — скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що згідно договору купівлі-продажу №01/07 від 25.04.2003, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Великобичківський лісохімкомбінат» в особі ліквідатора Ковальського Ігоря Ігоровича, діючого на підставі постанови господарського суду Закарпатської області № 6/125 від 01.08.2002, як продавцем та ОСОБА_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , як покупцем, останній придбав нежитлову будівлю складу.
Позивачці, на праві приватної власності належить у цілій частині нежитлова будівля, загальною площею 401,24 кв.м., розташована по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 16.06.2016, посвідченого Рахівською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 2-788, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 62008067 від 23.06.2016.
14.02.2019 на замовлення ОСОБА_1 КП «БТІ» Рахівської районної ради виготовлено технічний паспорт на будівлі малого млина та складу готової продукції зернових продуктів, розташованих по АДРЕСА_1 .
10.03.2020, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області - Клементєвим Ярославом Васильовичем було винесено постанову № 25/1007 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень, за те, що остання, без права на виконання будівельних робіт, а саме без затвердженої проектної документації та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), здійснила будівельні роботи з добудови млина до існуючої будівлі складу зернових продуктів та будівництва господарської будівлі по АДРЕСА_1 . Відповідно, порушила п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, відповідальнисть за яке передбачена ч. 5 ст. 96 КУпАП.
Позивач вважаючи оскаржувану постанову протиправною, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 та 2 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Положеннями ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю, - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 36 цього Закону, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.
Відповідно п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.05.2011 будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та:
подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта;
видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».
Відтак встановлено обов`язковість подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт
Частиною 5 ст. 96 КУпАП передбачено відповідальність за виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Як згадувалось вище, за результатами перевірки було встановлено здійснення будівельних робіт з добудови млина до існуючої будівлі складу зернових продуктів та будівництва господарської будівлі по АДРЕСА_1 без права на виконання будівельних робіт, а саме без затвердженої проектної документації та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ). 
Разом з цим, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме позивач здійснила вказану добудову, а відтак слід вважати, що фактично добудова млина до існуючої будівлі складу зернових продуктів та будівництва господарської будівлі була здійснена в 2003 році на що вказував попередній власник головному інспектору під час проведення перевірки, при цьому на момент будівництва не діяв Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», чинний з 2011 року, порушення вимог якого допущено, на думку відповідача, позивачем.
Згідно ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Колегія суддів наголошує, що ч. 5 ст. 96 КУпАП, порушення вимог якої стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, набрала чинності вже після завершення спірного будівництва.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
Окрім цього, Конституційний суд України в рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Частиною 1 ст. 96 КУпАП встановлено відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд
Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються виконанням регламентованих обов`язків, якщо ці обов`язки ще можливо виконати. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності), увесь час безперервно скоює правопорушення (яке можливо припинити) у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, які ще можливо виконати.
Склад зазначеного правопорушення не є триваючим, оскільки розпочинається з моменту початку виконання будівельних робіт та закінчується фактичним їх виконанням.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 159/5666/15-а, від 11.10.2019 у справі № 380/733/17.
У спірному випадку добудову млина здійснено у 2003 році, що не спростовано відповідачем, а тому таке правопорушення не може вважатися триваючим у розумінні наведених правових норм. Таким чином, зазначене адміністративне правопорушення є закінченим з 2003 року (з моменту фактичного виконання (завершення) будівельних робіт).
Оскільки на час винесення спірних постанов закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч. 1 ст. 38 КУпАП, відповідачем протиправно винесено спірні постанови.
При цьому колегія суддів враховує висновки, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 18..06.2020 (справа № 682/2447/16-а), які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
З урахування того, що на час винесення спірної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, не встановлено, що саме позивач здійснила добудову, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.
Керуючись статтями 249, 286, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2021 року у справі № 305/384/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову № 25/1007 від 10 березня 2020 року винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно – будівельної інспекції у Закарпатській області Клементєвим Ярославом Васильовичем, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено