ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2021 року
м.Харків
справа № 642/6881/20
провадження № 22-ц/818/2153/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого : Хорошевського О.М.
суддів колегії: Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участі секретаря – Пузікової Ю.С.
учасники справи -
скаржник - ОСОБА_1 
стягувач – Державне підприємство «Харківська лісова наукова-дослідна станція»
орган дії якого оскаржуються – Міжрайонний відділ ДВС по Холодногірському та Новобоварському районнах м.Харкова Східного міжрегіонального Управління юстиції Головний державний виконавець Нечитайло О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Веприцького Юрія Миколайовича на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13 січня 2021 року, постановлену суддею Гомада В.А., 
у справі за скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Веприцького Юрія Миколайовича на рішення та дії державного виконавця,
ВСТАНОВИВ:
23 грудня 2020 року представник скаржника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав скаргу на рішення та дії державного виконавця, в якій просив визнати поважними причини пропуску строку на звернення зі скаргою, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження
Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 13 січня 2021 року у задоволенні клопотання адвоката Веприцького Юрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі скарги на дії та рішення державного виконавця - відмовлено. У відкритті провадження по скарзі адвоката Веприцького Юрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця - залишено без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Веприцький Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати на направити справу для продовження розгляду.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що 17 грудня 2020 року Ленінським районним судом м. Харкова було постановлено ухвалу, в якій зазначено, що термін оскарження рішень державного виконавця регулюється ст. 449 ЦПК України, а отже становить 10 календарних днів з дня отримання оскаржуваної постанови. Суд роз`яснив право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду. Скаржник виконуючи ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова, повторно подав до суду аналогічну скаргу, але вже з відповідними уточненнями, про які зауважив суд, тобто просив визнати поважними причини пропуску та поновити строк на оскарження.
Скаржник пропустив строки на звернення до суду, встановлені cm. 449 ЦПК України (10 календарних днів), однак подав скаргу в межах строків, передбачених ч.5 cm. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» (10 робочих днів).
Зазначає, що суд порушив його право звернення до суду за захистом порушеного права.
У відзиві на апеляційну скаргу начальник Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобоварському районнах м.Харкова Східного міжрегіонального Управління юстиції Головний державний виконавець Нечитайло О.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку суд першої інстанції виходив із того, що скаржник пропустив строк, оскільки при обчисленні строків звернення до суду зі скаргою на дії ДВС пріоритет в застосуванні має ч.І ст.449 ЦПК України, а не ч.5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», як помилково вказує скаржник.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду у повній мірі відповідає.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 вперше подано подано скаргу до суду, яку ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року залишено без розгляду та роз`яснено право на повторне звернення із клопотанням про поновлення строку.

Такими чином, скаржник вперше звернувся до суду 14.12.2020 року у межах строку передбаченого Законом України «Про виконавче провадження».

Скаржник пропустив строки на звернення до суду, встановлені cт. 449 ЦПК України (10 календарних днів), однак подав скаргу в межах строків, передбачених ч.5 cm. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» (10 робочих днів).

Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до ст.449 ЦПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Оскільки нормами, що регулюють тотожні процесуальні питання мають розбіжності, а саме: відповідно до ст. 449 ЦПК - 10 календарних днів, відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» - 10 робочих днів помилка у їх застосуванні заявником може бути взята до уваги судом.

До того ж заявник просив про поновлення процесуального строку, встановленого законом, посилаючись на ухвалу суду від 17 грудня 2020 року, кою йому запропоновано вчинити саме так.

Таким чином суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у поновлення строків на подання скарги.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 – адвоката Веприцького Юрія Миколайовича - задовольнити.
Ухвалу Ленінського  районного суду м. Харкова від 13 січня  2021 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий -                                                        О.М. Хорошевський 

Судді –                                                                І.В. Бурлака

                                                                       В.Б. Яцина

Повний текст постанови виготовлено 27 травня 2021 року.