Номер провадження: 22-ц/813/2447/21 
Номер справи місцевого суду: 947/31053/19
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/31053/19
Номер провадження: 22-ц/813/2447/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Дерезюк В.В.,

учасники справи:
- позивач - ОСОБА_1 , 
- відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» філія «Інфоксводоканал»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» про визнання дій з припинення централізованого водопостачання протиправними, зобов`язання поновлення та приведення до первинного стану централізованого водопостачання, стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Пучкової І. М. о 15 годині 22 хвилині 07 жовтня 2020 року, 

встановив:

2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» з припинення централізованого водопостачання протиправними; 2) зобов`язати поновити та привести до первинного стану централізоване водопостачання; 3) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» відшкодування моральної шкоди в розмірі - 100 000 грн. та відшкодування матеріальної шкоди у розмірі – 1 800,00 грн..
ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 02.09.2016 року між нею та ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» був укладений договір про надання водопостачання і водовідведення до житлового будинку, в якому вона проживає. Однак 11.11.2017 року працівники ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» здійснили відключення житлового будинку позивачки від водопостачання. На час звернення до суду житловий будинок позивачки залишається без водопостачання. На неодноразові звернення позивачки до ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» про причини відключення позивачка отримувала лише формальні відписки (а. с. 1 - 2). 

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Посилається на безпідставність та необґрунтованість вимог, оскільки ОСОБА_1 надавались відповіді на її звернення, у яких було роз`яснено, що позивачці для відновлення водопостачання необхідно провести заміну водопровідного вводу до житлового будинку за свій рахунок, оскільки ввід належить абоненту та їм експлуатується (а. с. 69 - 72). 

2.3 Позиція позивачки щодо доводів відзиву відповідача на позов

ОСОБА_1 у відповіді на відзив зазначає, що діючим законодавством не передбачено право водопостачальних підприємств припиняти надання послуг з водопостачання та водовідведення (а. с. 100).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07.10.2020 року відмовлено у задоволені вищевказаної позовної заяви ОСОБА_1 . 
Рішення мотивоване тим, що дії ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» були спрямовані на усунення аварійної ситуації. Отже, правової підстави для визнання дій неправомірними відсутні. Позивачкою не надано доказів щодо спричинення моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та такою шкодою не вбачається. Отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні (а. с. 162 – 164).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Гайса А.М., діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .. 

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права. 
Апелянт зазначає, що 02.09.2016 року між позивачкою та філією «Інфоксводоканал» було укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за №139272/ЧВ-СДВ, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . 11.11.2017 року працівниками відповідача, без будь-якого узгодження із позивачкою, виконувалися аварійні роботи за заявою власника сусідського домоволодіння в безпосередній близькості до труб позивачки. В ході вказаних робіт працівники відповідача пошкодили водопровідні комунікації позивачки. З метою приховати наслідки своїх дій провели відключення від водопостачання й засипали місце розкопу. 
Судом першої інстанції безпідставно було відмолено в задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Надання відповідного висновку експерта підтвердило б факт неправомірного втручання відповідача у систему водопостачання, яка забезпечувала водопостачання в домоволодіння за адресою - АДРЕСА_1 . Отже, судом першої інстанції було порушено процесуальні права позивачки щодо сприяння у збиранні доказів, що в свою чергу призвело до неможливості у повному обсязі встановити обставини справи. Також, судом не було застосовано норми права, якими держава гарантує кожному громадянину безперебійну послугу з водовідведення, які закріпленні в постановах КМУ «151 від 17.02.2010 року та №630 від 21.07.2005 року. 
ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» є єдиним суб`єктом господарської діяльності в м. Одесі, який надає послуги водопостачання та водовідведення, тому його діяльність підпадає під Закон України «Про природні монополії». Відповідно до ч. 2 ст. 10 даного Закону природний монополіст не має права вчиняти дії, спрямовані на припинення виробництва товарів або послуг, які регулюються Законом.
Таким чином, дії ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» по припиненню водопостачання за договором №139272/ЧВ-СДВ житлового будинку за адресою - АДРЕСА_1 , не ґрунтуються на законі та є протиправними (а. с. 176 – 177 зворотна сторона).

2.7 Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ршення Київського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2020 року залишити без змін. 
ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» посилається на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_1 надавались відповіді на її звернення, у яких було роз`яснено, що позивачеві для відновлення водопостачання необхідно провести заміну водопровідного вводу за свій рахунок, оскільки ввід належить абоненту та їм експлуатується.

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Гайси А.М., діючого від імені ОСОБА_1 .. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.11.2020 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду.
18 листопада 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла уточнена апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2020 року. В якій остання просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.11.2020 року уточнену апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2020 року визнано неподаною та повернуто апелянту.
02.03.2021 року від ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Представник ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» - Бочева Л.А. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.03.2021 року відмовлено у задоволення клопотання ОСОБА_1 про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Гайси А.М., діючого від імені ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

02.09.2016 року між ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 139272/ЧВ-СДВ та відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_2 .
Нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до 11.11.2017р. здійснювалося за показниками приладу обліку води та тарифів на двох зареєстрованих осіб та з урахуванням поливної ділянки площею - 554 кв. м..
10.11.2017 року до ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» надійшла заявка за № 7247 про течію з колодязя, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .
11.11.2017 року на підставі наряду-заказу праціниками ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» були виконані роботи з відкачування води. У ході робіт було знайдено труби протікання, які належать позивачці, тому абоненту ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 , було рекомендовано звернутися до Міськводопроводу.
На неодноразові звернення ОСОБА_1 останній надавалися відповіді, в яких зазначалось, що для відновлення водопостачання їй необхідно провести заміну водопровідного вводу своїми силами за свій рахунок, оскільки ввід не знаходиться на балансі відповідача та належить абонентові, їм експлуатується.
Як вбачається із відповідей ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал», для відновлення водопостачання житлового будинку, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 необхідно провести заміну водопровідного вводу своїми силами за свій рахунок, так як ввід водопроводу до зазначеного житлового будинку належить абоненту ОСОБА_1 , після усунення течії буде відновлено водопостачання.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують. 
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів», правовідносини щодо захисту прав споживачів регулюються цим Законом, Цивільним Кодексом України, Господарським Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що містять положення про захист прав споживачів.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу(ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,  виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ст. 23 ЦПК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні правові підстави для визнання дій неправомірними.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу 

Доводи апелянта, що відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону Закон України «Про природні монополії» природний монополіст ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» не має права вчиняти дії, спрямовані на припинення виробництва товарів або послуг, які регулюються Законом, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1.2 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 N 190 (далі – Правила), виробник послуг централізованого водопостачання та водовідведення - суб`єкт господарювання, що виробляє або створює послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.
Відповідно до п. 1.3 вказаних правил, виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем.
На підставі наявних у справі доказів колегія суддів приходить до висновку, що дії виробника послуг централізованого водопостачання та водовідведення - ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал», пов`язані з припиненням надання послуг з водопостачання житлового будинку позивачки, були спрямовані на усунення аварійної ситуації за адресою - АДРЕСА_1 .
Враховуючи ту обставину, що водопровідний ввід до вищевказаного будинку позивачки не перебуває на балансі/обслуговуванні виробника - ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал», ОСОБА_1 , як власник житлового будинку, повинна провести заміну водопровідного вводу для відновлення водопостачання.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, оскільки зводяться до переоцінки доказів, а тому не мають наслідком задоволення апеляційної скарги.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому її треба залишити без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський 
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2020 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2021 року.

Головуючий суддя:                                        А. П. Заїкін

Суддів                                                        О. В. Князюк        
                               
                                                                О. М. Таварткіладзе