УХВАЛА
15 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 120/1147/20-а
адміністративне провадження № К/9901/20822/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №120/1147/20-а за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради Вінницького району, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Агрономічної сільської ради Вінницького району, в якому позивачі просили:
- визнати протиправними та скасувати рішення 52 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району від 12.02.2020 № 23 та № 24;
- зобов`язати Агрономічну сільську раду Вінницького району повторно розглянути питання щодо затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок розташованих на території Агрономічної сільської ради площами 0.0050 га та 0.0100 га кадастрові номери №0520680200:03:003:0384, №0520680200:03:003:0385, виготовлених на замовлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та прийняти за наслідком розгляду поданих документів відповідні рішення.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 позов задоволено.
Додатковим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2020 стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду із цим позовом судовий збір у сумі 1681,60 грн.
Стягнуто на користь ОСОБА_2 сплачений при зверненні до суду із цим позовом судовий збір у сумі 1681,60 грн.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 1261,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 та додаткове рішення від 17.12.2020 скасовано.
Прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позову.
Не погодившись з судовим рішенням апеляційної інстанції, позивачі звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просять скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 та залишити без змін рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.11.2020.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши наведені положення КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Згідно пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Проте, аналіз доводів касаційної скарги свідчить про те, що скаржником не наведено обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).
Натомість, на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судового рішення прийнятого у справі незначної складності, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи те, що касаційна скарга подана на рішення у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, без наведення обґрунтованих підстав для касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №120/1147/20-а за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради Вінницького району, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець  Л.В. Тацій