Справа № 134/966/20
Провадження № 22-з/801/64/21
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції 
Доповідач:Копаничук С. Г.

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року	Справа № 134/966/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
       Головуючого : Копаничук С.Г.
       Суддів: Медвецького С.К., Денишенко Т.О.
       за участю секретаря – Куленко О.В.,
       учасники справи:
       позивач: ОСОБА_1 ,
       відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування»,
       розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
В с т а н о в и в :
В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» про поновлення його на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Вказав, що 07.09.2007 року він був прийнятий на роботу на посаду водія Крижопільської центральної районної лікарні (рішенням 23 сесії 7 скликання Крижопільської районної ради від 30.10.2018 року перетворена в комунальне некомерційне підприємство «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування»). Наказом №52 від 18.05.2020 року з 20.05.2020 року його звільнено із посади водія у зв`язку зі скороченням штату працівників. Посилаючись на незаконне звільнення, просив суд визнати протиправним його звільнення з роботи та поновити його на роботі водія (шофера) в КНП «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» із 20.05.2020 року, а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу із 20.05.2020 року по день поновлення на роботі.
Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, змінено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, в іншій частині рішення залишено без змін.
30 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Зазначив, що в зв`язку з розглядом справи Вінницьким апеляційним судом ним були понесені судові витрати, які складаються з витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 4000 грн. та витрати на його прибуття в судові засідання у розмірі 1075,52 грн. 
       Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Як вбачається з постанови Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року, питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції,  судом не було вирішено.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).
Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Положенням ч.8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
На підтвердження понесених витрат, ОСОБА_1 надав суду копію договору про надання правової допомоги № б/н від 16.03.2017 року, укладеного між ним та адвокатом Глушковою О.І. (а.с. 124), копію ордера адвоката від 16.03.2021 року (а.с. 125), та квитанцію про оплату професійної правничої допомоги в розмірі 1000 грн. (а. с. 121). 
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що постановою суду апеляційної інстанції на підставі доводів скарги було змінено лише мотивувальну частину рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року, а висновок про відмову у позові залишено без змін, понесені судові витрати у справі відповідно до п. 2 ч.2 ст.141 ЦПК залишаються за позивачем.
За таких обставин, колегія суддів вважає що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
       В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.
       Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                        С.Г. Копаничук
Судді:                                                                         Т.О. Денишенко 
                                                                               С.К. Медвецький