УХВАЛА

25 травня 2021 року 
м. Київ
справа №  200/2375/20-а
адміністративне провадження № К/9901/12095/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року
у справі №200/2375/20-а
за позовом Виконавчого комітету Краматорської міської ради в особі відділу державного архітектурно-будівельного контролю Краматорської міської ради 
до ОСОБА_1 , 
третя особа ОСОБА_2 
про зобов`язання знести та демонтувати об`єкт самочинного будівництва,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив зобов`язати знести та демонтувати об`єкт самочинного будівництва, а саме прибудову до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та привести земельну ділянку, розташовану під прибудовою до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до попереднього стану, який існував до початку виконання будівельних робіт.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року, позов задоволено. Зобов`язано відповідача знести та демонтувати об`єкт самочинного будівництва: прибудову до магазина " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та привести земельну ділянку, розташовану під прибудовою до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до попереднього стану, який існував до початку виконання будівельних робіт.
02 квітня 2021 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі №200/2375/20-а.
Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року касаційну скаргу позивача залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки в такій не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України та не надано документ про сплату судового збору
На виконання вимог вищезазначеної ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником направлено до суду документ про сплату судового збору та уточнену касаційну скаргу.
Відповідно до положень п. 8 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 ст. 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами п. п. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. ч. 2 і 3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
В уточненій касаційній скарзі позивач посилається на порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Щодо посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині не дослідження зібраних доказів, колегія судів зазначає, що відповідно до  ч. 2 ст. 351 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення, а у даному випадку, таке порушення норм процесуального права не призвело до ухвалення незаконного рішення. А посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції не задоволено клопотання про відкладення розгляду справи та розглянуто її без участі представника позивача не може бути підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки таке порушення не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд та не входить до переліку підстав передбачених ч. 3 ст. 353 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Так, судом апеляційної інстанції зазначено, що про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином.
Посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питань застосування норми права у подібних правовідносинах є безпідставним, оскільки при постановлені рішення суд апеляційної інстанції керувався правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 10 серпня 2020 року у справі № 120/1150/19-а.
Крім того колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 29 січня 2020 року у справі №822/2149/18 сформував правовий висновок про те, що обов`язковому знесенню об`єкт будівництва підлягає у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. 
Також необґрунтованими є посилання скаржника на оскарження судового рішення з підстави, передбаченої п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України, оскільки п. 3 ч. 3 ст. 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про порушення норм процесуального права виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пп. 1 - 3 ч. 4 ст. 328 КАС України.
Так, ОСОБА_1 фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України.
Отже, на даний час вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником не виконано, а саме не обґрунтовано наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України.
Згідно з п.1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст.332 КАС України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин, касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржнику.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02 березня 2020 року у справі № 400/471/19 , від 04 березня 2020 року у справі № 500/1026/19  та від 09 квітня 2020 року у справи № 580/2839/19.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі №200/2375/20-а за позовом Виконавчого комітету Краматорської міської ради в особі відділу державного архітектурно-будівельного контролю Краматорської міської ради  до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання знести та демонтувати об`єкт самочинного будівництва- повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	 І.В. Желєзний  	
          	 Я.О. Берназюк   Н.В. Коваленко