ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3627/21 Справа № 210/6958/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання – Євтодій К.С.

сторони справи :
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг",

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповдно ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Гузєва Ігоря Григоровича на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року, ухваленого суддею Сільченко В.Є. у м. Кривому Розі, відомості про дату складання повного тексту судового рішення відсутні,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Гузєв І.Г. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі- ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" ) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику в наслідок ушкодження здоров`я.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 працюючи на посаді землероба, 05 квітня 2007 року близько 05 години 05 хвилин, знаходячись біля стрічкового живильника №130 бункера наповнюючої суміші сумішо-приготувальної дільниці, сталося зміщення гумового ущільнення між стрічкою конвеєра живильника №130 та тічкою бункера наповнюючої суміші, встановленого на вказаній дільниці фасоносталеливарного цеху отримав травму у вигляді: «закритий перелом зовнішнього мищелка лівого плеча з задовільним станом, закритий перелом шиловидного відростка лівої кістки з розривом радіального зчленування, травматичний неврит променевого нерву». Висновком МСЕК від 17.07.2007 року позивачу первинно встановлено 50 % втрати професійної працездатності та встановлено третю групу інвалідності. 24.09.2019 року, Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% внаслідок трудового каліцтва та визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення.
Внаслідок нещасного випадку порушено звичний спосіб життя позивача. Отримання травми та подальше лікування, супроводжувалось сильним фізичним болем в області лівої верхньої кінцівки.. Не зважаючи на значний час, що минув з моменту травмування, наслідки травми переслідують позивача та завдають йому фізичні страждання і по нині, зокрема, позивача турбують постійні болі, інколи пекучого характеру, в травмованій області лівої верхньої кінцівки, слабкість м`язів та схуднення в верхній кінцівці, обмеження рухомості в зап`ястному та плечовому суглобі лівої верхньої кінцівки, оніміння в ній. Внаслідок отриманої травми в нього виникають значні труднощі та незручності в обслуговуванні себе, у позивача наявне обмеження рухомості та зниження сили лівої кисті, задоволення елементарних повсякденних побутових потреб потребує від позивача додаткових зусиль та завдає йому страждань. Вказане завдає Позивачу істотних дискомфорту та страждань, що негативно відображається на його повсякденному житті та переповнює його болем, відчаєм.
З урахуванням вказаних обставин, позивач просить стягнути на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, 236150 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому каліцтвом 60000 гривень без урахування податків, зборів та інших платежів.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Гузєв І.Г., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, яке має значення для вірного вирішення спірного питання, просить рішення змінити та збільшити розмір моральної шкоди до заявленого в позовних вимогах. 
Вважає визначений судом розмір моральної шкоди, значно заниженим, таким, що не відповідає стражданням позивача та принципу розумності, виваженості та справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що у зв`язку з нещасним випадком позивачу завдано травми, внаслідок якої позивач вимушений регулярно проходити медичне лікуванні, трудове каліцтво призвело до істотної зміни звичного способу життя, суттєвого зниження життєвої активності, стало причиною нераціональної втрати життєвого часу та енергії, супроводжувалось больовими відчуттями та дискомфортом. З моменту травмування позивач в значній мірі позбавлений можливості повноцінно працювати, реалізовувати свої наміри в професійній сфері, реалізовувати свої звички та бажання, змушений залучати додаткові зусилля та ресурси для організації життя. 
У зв`язку з вказаним нещасним випадком, починаючи з 23 річного віку назавжди порушено звичний спосіб життя Позивача. Отримання травми та подальше лікування, супроводжувалось сильним фізичним болем в області лівої верхньої кінцівки. В подальшому Позивач спостерігався у травматолога та невропатолога, проходив відповідне лікування, яке не надало очікуємого результату. Не зважаючи на значний час, що минув з моменту травмування, наслідки травми переслідують Позивача та завдають йому фізичні страждання і по нині, зокрема, Позивача турбують постійні болі, інколи пекучого характеру, в травмованій області лівої верхньої кінцівки, слабкість м`язів та схуднення в верхній кінцівці, обмеження рухомості в зап`ястному та плечовому суглобі лівої верхньої кінцівки, оніміння в ній. 
Судом першої інстанції при визначенні суми відшкодування моральної шкоди, не враховано роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року. 
При цьому, наводить в апеляційній скарзі, як приклад, Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 275 000 гривень, за умови, що позивачем втрачено 100 % професійної працездатності.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи, належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці, позивач що   позивач ОСОБА_1 у первод з 02.01.2004 року по 25.07.2007 року працював на посаді землероба Криворізького дежравного гірничо-метлургійного комбінату «Криворіжсталь» правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 25.07.2007 року по 20.03.2018 року працював на посаді слюсаря інструментальника. 20.03.2018 року звільнений з займаної посади на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с.42- 48)
Згідно Акту №17 Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом», нещасний випадок на виробництві стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків, а саме: 05 квітня 2007 року близько 05 години 05 хвилин, знаходячись біля стрічкового живильника №130 бункера наповнюючої суміші сумішо-приготувальної дільниці, сталося зміщення гумового ущільнення між стрічкою конвеєра живильника №130 та тічкою бункера наповнюючої суміші, встановленого на вказаній дільниці фасоносталеливарного цеху. З метою недопущення просипу суміші зі стрічки живильника на площадку обслуговування, Позивач, за допомогою лому, почав поправляти положення гумового ущільнення. В цей час, лом та ліва рука Позивача були затягнуті між гумовим ущільненням та стрічкою працюючого живильника, завдавши йому при цьому травми у вигляді: «закритий перелом зовнішнього мищелка лівого плеча з задовільним станом, закритий перелом шиловидного відростка лівої кістки з розривом радіального зчленування, травматичний неврит променевого нерву» (а.с. 17-20).
Даний факт також підтверджується актом актом Форми Н-5 «Розслідування нещасного випадку, що стався 05 квітня 2007 року о 05 год. 05 хв. на ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» (а.с. 21-24).
Відповідно до п.6 акту Форми Н-1, компетентною комісією встановлено, що видом події, який призвів до настання нещасного випадку є дія рухомих і таких, що обертаються, деталей обладнання, машин і механізмів.
Пунктом 7 акту визначено, що основною причиною настання нещасного випадку є незадовільний стан гумового ущільнення між стрічкою конвеєра живильника №130 та тічкою бункера наповнюючої суміші;
Згідно п.8 акту , нещасний випадок стався внаслідок експлуатації стрічкового живильника №130 бункера наповнюючої суміші, який є джерелом підвищеної небезпеки та належить Відповідачу.
Відповідно до п.10 акту, особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_1 , який порушив вимоги п.3.22 інструкції з охорони праці для землероба фісоносталеливарного цеху. ОСОБА_3 змінний майстер виробничої дільниці (сумішо-приготувальної) фасоносталеливарного цеху ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», який порушив п.п. 3.12, 3.14.5 посадової інструкції змінному майстру виробничої дільниці (сумішоприготувальної) фасоносталеливарного цеху посадової інструкції 092.23398.037; ОСОБА_4  старший змінний майстер виробничої дільниці фасоносталеливарного цеху ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», який порушив вимоги п.3.13.3 посадової інструкції старшого змінного майстра виробничої дільниці фасоносталеливарного цеху посадової інструкції 092.23398.014.
Відповідно до висновку МСЕК від 17.07.2007 року, позивачу вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, стаціонарному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні .
При повторному переогляді висновком МСЕК від 30.09.2008 року, позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, стаціонарному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні.
16.09.2009 року, позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% внаслідок трудового каліцтва та визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення.
Повторно висновком МСЕК від 06.09.2011 року, 30.07.2013 року, 01.07.2015 року , 18.07.2017 року позивачу підтверджено визначений відсоток втрати професійної працездатності - 25% внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення.
Висновком МСЕК від 24.09.2019 року, позивачу встановлено - 25% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення, з наступним переоглядом 10.07.2021 року (а.с. 9-16).
Згідно наданих позивачем виписних епікризів, видно що позивач проходив лікування в закладах охорони здоров`я через отримане трудове каліцтво (а.с. 26-40) .
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що, трудове каліцтво позивачем отримано під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку із чим поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану ушкодженням здоров`я на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Як видно з акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 20 лютого 2020 року із позивачем, особами, дія або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку є: особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_1 , який порушив вимоги п.3.22 інструкції з охорони праці для землероба фісоносталеливарного цеху. ОСОБА_3 змінний майстер виробничої дільниці (сумішо-приготувальної) фасоносталеливарного цеху ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», який порушив п.п. 3.12, 3.14.5 посадової інструкції змінному майстру виробничої дільниці (сумішоприготувальної) фасоносталеливарного цеху посадової інструкції 092.23398.037; ОСОБА_4  старший змінний майстер виробничої дільниці фасоносталеливарного цеху ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», який порушив вимоги п.3.13.3 посадової інструкції старшого змінного майстра виробничої дільниці фасоносталеливарного цеху посадової інструкції 092.23398.014.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, трудове каліцтво позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло також й з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника безпечних умов праці. 
Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим професійним захворюванням встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач від отриманої травми переніс фізичний біль, оперативне втручання, змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що трудове каліцтво обмежує життєву активність. Звільнений з підприємства через отриману виробничу травму, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, з урахуванням роз`яснень, наведених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин.
Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з отриманою позивачем виробничою травмою йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях внаслідок закритого перелому зовнішнього мищелка лівого плеча з задовільним станом, закритого перелом шиловидного відростка лівої кістки з розривом радіального зчленування, він втратив професійну працездатність вперше у розмірі 50%, який в подальшому було зменшено до 25 %. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, наразі він відчуває фонтанні болі, в нього наявні значні складнощі при пересуванні у просторі, порушена функція ходи, задоволення елементарних повсякденних побутових потреб потребує від нього додаткових зусиль та додає йому додаткових страждань та переживань. Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і визначений судом першої інстанції розмір 60 000 грн. є виваженим, прийнятим з дослідження усіх обставин справи, справедливим та не призведе до збагачення позивача та не призведе до скрутного матеріального становища відповідача. Тому доводи апеляційної скарги представника позивача щодо розміру визначеної судом моральної шкоди є неприйнятними, такими, що не підлягають задоволенню.
Посилання представника позивача, як приклад, на судові рішення у цивільних справах, які виникли з подібних правовідносин, а саме на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою стягнуто більші суми компенсації моральної шкоди, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступні обставини.
Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000,00 грн.
Отже, з урахуванням того, що позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 50%, яку в подальшому було зменшено до 25 % що безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 60 000 грн. відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 375, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1  – адвоката Гузєва Ігоря Григоровича     залишити без задоволення .
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року залишити без змін .
Повне судове рішення складено 18 травня 2021 року. 

Головуючий:

Судді: