УХВАЛА

08 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/7362/20-а
адміністративне провадження № К/9901/3024/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року  
у справі № 200/7362/20-а
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради 
про визнання протиправним і скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, в якому просив: 
- визнати протиправним і скасувати пункт 10 рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 252 від 21 липня 2020 року "Про переоформлення дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та продовження терміну дії дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя суб`єктами господарської діяльності", з урахуванням змін, внесених пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 29 вересня 2020 року № 361 "Про внесення змін до рішення виконкому Маріупольської міської ради від 21 липня 2020  року № 252" до додатку 13 до рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 252 від 21 липня 2020 року; 
- визнати протиправними і скасувати пункти 14 і 15 рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 252 від 21 липня 2020  року "Про переоформлення дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та продовження терміну дії дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя суб`єктами господарської діяльності" в частині здійснення в них посилань на додаток 13 до рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 252 від 21 липня 2020  року, з урахуванням змін, внесених пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від  29 вересня 2020 року № 361 "Про внесення змін до рішення виконкому Маріупольської міської ради від 21 липня 2020 року № 252" до додатку 13 до рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 252 від 21 липня 2020 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від  16 грудня 2020 року, позов задоволено.
22 січня 2021 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року  у справі № 200/7362/20-а.
Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2021 року касаційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки в такій не обґрунтовано наявності підстав касаційного оскарження передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали скаржником направлено до суду заява про усунення недоліків касаційної скарги.
Відповідно до положень п. 8 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 ст. 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами п. п. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. ч.  2 і 3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а тому відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України зазначене є підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питань застосування норми права у подібних правовідносинах є необґрунтованими, оскільки при постановлені рішення суд апеляційної інстанції керувався правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 13 травня 2020 року у справі №820/161/16.
Так, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №820/161/16 зазначено, що оскільки позивач здійснював свою діяльність в районах, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористичної операція, згідно із положеннями ст. 5 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та ч. 15 ст. 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" строк дії    дозволів позивача автоматично мав бути продовжений на період проведення антитерористичної операції.
Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що рішення про анулювання виданих позивачеві спірних дозволів не приймалось на підставі наявності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення 01 вересня 2017 року підприємницької діяльності позивача, а тому обставини, що спірні дозволи видані позивачу під час його державної реєстрації в якості фізичної особи - підприємця 07 червня 2006 року номер запису 2 274 000 0000 011393, ніяким чином не впливає на наявність порушеного права.
Отже у касаційній скарзі не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
Таким чином, на даний час вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником не виконано.
Згідно з п.1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст.332 КАС України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин, касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржнику.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02 березня 2020 року у справі № 400/471/19 , від 04 березня 2020 року у справі № 500/1026/19  та від 09 квітня 2020 року у справи № 580/2839/19.
Керуючись ст. ст. 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №200/7362/20-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення - повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	 І.В. Желєзний  	
          	 Я.О. Берназюк   Н.В. Коваленко