УХВАЛА

14 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/17524/2020
адміністративне провадження № К/9901/19328/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської  О.Р. (далі - Суд), 
перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 грудня 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року в справі №520/17524/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ", - про визнання протиправною і скасування постанови,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі - приватний виконавець Дорошкевич В.Л.), за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ", у якому просила визнати протиправною і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 №61865695.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 23 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від             25 лютого 2021 року, позов задоволено: визнано протиправною і скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 №61865695.
24 травня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу приватного виконавця Дорошкевич В.Л. на рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 грудня 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року в справі №520/17524/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про її повернення з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
У касаційній скарзі скаржниця зазначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень є: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»; необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року (справа №380/7750/20), що є взаємовиключними обставинами. 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Також в касаційній скарзі скаржницею  зазначено, що вона подана на підставі пункту 4 частини четвертої   статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
Проте скаржниця лише обмежується цитуванням пункту 4 частини четвертої   статті 328 КАС України   та вказує, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права. 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті                 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Водночас скаржниця не наводить обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, натомість висловлює свою незгоду із висновками судів попередніх інстанцій.
Скаржниця помилково ототожнює поняття необхідності відступлення від висновку  Верховного Суду у подібних правовідносинах з нерелевантністю їх застосування судом до спірних правовідносин, нормативно-правового обґрунтування відступлення не зазначає.  
У разі подання касаційної скарги на підставі зазначеного пункту частини четвертої статті 328 КАС України скаржник має належно вмотивувати, як необхідність відступлення, так і обґрунтувати подібність обставин та правових відносин у наведених прикладах.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржницею не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин відсутні підстави для вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
Керуючись статтями  248, 328, 332 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 грудня 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року в справі №520/17524/20 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя:                                                                                                      О.Р. Радишевська