УХВАЛА

31 травня 2021 року

Київ
справа № 0940/1930/18
провадження № К/9901/10287/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до головного фахівця сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатиря Тараса Ігоровича про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою за № 6022 від 10 жовтня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного фахівця сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатиря Т.І. про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою за № 6022 від 10 жовтня 2018 року, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати припис Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою від 10 жовтня 2018 року № 6022.

2. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від                                 06 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою від 10 жовтня 2018 року № 6022 складений головним фахівцем сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатирем Т.І.

3. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від                                         07 березня 2019 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ» було задоволено. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

4. Постановою Верховного Суду від 26 листопада 2020 року постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2019 року скасовано, а справу  № 0940/1930/18 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

5. 13 квітня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 0940/1930/18 (провадження № К/9901/10287/18) про розподіл судових витрат згідно квитанції № 0.0.1320776768.1 від 10 квітня 2019 року у розмірі 1409,60 грн, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

6. Вирішуючи питання, порушені у заяві про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

7. Згідно із частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.

8. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

9. Частинами першою, шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат

10. Порядок вирішення питання щодо розподілу судових витрат визначений статтею 143 Кодексу адміністративного судочинства України  Зокрема, за приписами частин третьої, п`ятої цієї статті суд може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

11. Верховний Суд постановою від 26 листопада 2020 року касаційну скаргу                  ОСОБА_1 задовольнив частково, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2019 року у справі № 0940/1930/18 скасував, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

12. Таким чином, Верховний Суд не приймав рішення по суті позовних вимог.

13. У даному випадку суд касаційної інстанції за наслідками касаційного перегляду не змінював судове рішення, а ухвалив рішення, яким направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим у суду касаційної інстанції не виникало підстав для вирішення питань пов`язаних з розподілом судових витрат.

14. За таких обставин, підстави для ухвалення касаційним судом додаткового рішення у зазначеній справі, зокрема, з причин невирішення питання про судові витрати, відсутні.

15. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом в ухвалах від 10 січня 2019 року у справі № 357/7136/17 та від 11 червня 2019 року у справі № 815/1744/18.

Керуючись статтями 139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,  

УХВАЛИВ:

Відмовити    ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                      Н.В. Коваленко

Судді                                                                                                          Я.О. Берназюк
                                                                                                              І.В. Желєзний