ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3199/21 Справа № 212/3834/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.
сторони справи:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»
відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року, ухваленого суддею Козловим Ю.В. у місті Кривому Розі, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ: 
У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначив, що 23.04.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н. За умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
Позивач зазначив, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування та надав згоду на те, що Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку, складена між ним та банком є договір про надання банківських послуг. Позивачем умови договору в частині надання відповідачеві кредитних коштів було виконано, однак у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору стосовно своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними, іншими платежами згідно Договору про надання банківських послуг, виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2018р. становить 27 315 грн. 35 коп. 
АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь зазначену суму заборгованості за кредитом та судові витрати по справі.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року позивачу Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 . 
Позивач, АТ КБ «ПриватБанк», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм процесуального і матеріального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити, заявлені позовні вимоги.
При цьому, скаржник зазначає, що в анкеті-заяві, особисто підписаній відповідачем зазначена сума кредитного ліміту (початкова)-250 грн., базова відсоткова ставка за користування кредитом -22,8% річних із розрахунку 360 днів у році, розмір комісії за кредитне обслуговування – 1% на місяць від суми заборгованості, порядок погашення та інше. Окрім анкети-заяви, відповідачем у той же день також підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна,55 днів пільгового періоду, де зазначено тип кредитної лінії, пільговий період (55 днів), базова відсоткова ставка за користування кредитом-1,9% в місяць (22,8% річних), розмір та строк внесення платежів, розмір комісії за зняття готівки, умова щодо сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості, умова щодо сплати штрафу. Позивач вказує, що надані ним докази належним чином підтверджують укладення між сторонами кредитного договору, а також ознайомлення відповідача з умовами кредитування, у тому числі і щодо сплати відсотків. Зазначає, що власноручним підписом у заяві відповідач підтвердив, що він отримав 06.05.2008 року кредитну картку № НОМЕР_1 , яку активізував та користувався кредитними коштами, в подальшому отримав пере випущену картку з новим номером НОМЕР_2 та продовженим строком дії, якою продовжував користуватися. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, зокрема розрахунком заборгованості, заявою, довідкою про умови кредитування, випискою по рахункам, довідкою про видані картки та довідкою про зміни умов кредитування. Позивач наголошує на тому, що відповідачем жодними належними та допустимими доказами не спростовано факт укладення кредитного договору та ознайомлення з його умовами.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції, відмовивши Банку в задоволенні позовних вимог не оцінив усіх фактичних обставин справи та доводів позивача про наявність заборгованості та її розміру, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині повної відмови в задоволенні позовних вимог, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Судом встановлено, щов обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н від 23.04.2008 року.
За умовами укладеного договору, ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний договір був укладений на підставі особистої Анкети-Заяви відповідача про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його особистий підпис у заяві.
заочним рішенням від 26.10.2018 позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 задоволено частково.
18.03.2020 відповідач ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд заочного рішення від 26.10.2018.
Ухвалою суду від 23.03.2020 поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного розгляду, призначено заяву до судового розгляду на 10 квітня 2020 року. 
Ухвалою від 10 квітня 2020 скасоване заочне рішення, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, виходив з того, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, не доведено надання відповідачу кредиту у розмірі та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, матеріали справи не містять також доказів на підтвердження видачі відповідачу саме кредитної карти, її виду та строку дії, а також розміру наданого кредиту, що позбавляє суд можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів та пені. Виписки з рахунку, у випадку, якщо він був відкритий на ім`я відповідача, до позовної заяви також не надано. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не відноситься до договору від 06.05.2008.
Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом, з огляду на наступне.
Спір виник з приводу заборгованості за кредитом, наданим позичальнику ОСОБА_1 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 22,80 % на рік за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконував, в результаті чого, станом на 30.04.2018 року, утворилася заборгованість, яка, за розрахунком позивача, в межах заявлених позовних вимог, становить 27315,35 грн., та складається з 3504,37 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 18804,58 грн. - заборгованості за нарахованими процентами, 3467,57 грн. – заборгованості за пенею та комісією, 250 грн. - штрафу (фіксована частина), 1288,83 грн. – штрафу (процентна складова).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.  Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України,  публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).  Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634  цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.  У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.
Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.
Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 06.05.2008 року було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій сторони погодили суму кредитного ліміту (початкова)-250 грн., базову відсоткова ставку за користування кредитом -22,8% річних із розрахунку 360 днів у році, розмір комісії за кредитне обслуговування – 1% на місяць від суми заборгованості, порядок погашення та інше. Окрім того в заяві зазначено про видачу позичальнику картки № НОМЕР_1 (а.с.7).
Окрім заяви, позивачем надано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна,55 днів пільгового періоду, де зазначено тип кредитної лінії, пільговий період (55 днів), базова відсоткова ставка за користування кредитом-1,9% в місяць (22,8% річних), розмір та строк внесення платежів, розмір комісії за зняття готівки, умова щодо сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості, умова щодо сплати штрафу, яка особисто підписана відповідачем 06.05.2008 року (а.с.8).
Оскільки ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання по сплаті кредиту належним чином, то він повинен нести цивільно-правову відповідальність за невиконання зобов`язання та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами за користування кредитом, які обумовлені сторонами в заяві та довідці (а.с.7-8)
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. 
Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.
Відповідач ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», були погоджені тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів, комісій, пені та штрафів за порушення виконання зобов`язань, що підтверджено заявою та довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна,55 днів пільгового періоду, також підписаною відповідачем.
Отже, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, має бути розрахована із застосуванням процентної ставки у розмірі 1,9 % на місяць, що становить 22,80% на рік. 
При цьому, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по тілу кредита та процентам за користування кредитом, має бути розрахована за період з 06.05.2008 по 31.01.2016, а саме по останній день строку дії кредитної картки №НОМЕР_2 , яка була перевипущена після закінчення строку дії першої кредитної картки № НОМЕР_1 (вказаної в заяві), оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18, Постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18.
Окрім того, Банком на підтвердження заявлених позовних вимог до апеляційної скарги додані наступні докази: довідка про відкриття рахунку; довідка про зміну умов кредитування; виписка по рахунку, які у сукупності з наданими суду першої інстанції доказами підтверджують укладення між сторонами кредитного договору (а.с.103-109). 
З довідки про видані ОСОБА_1 кредитних карток за договором без № вбачається, що відповідач отримав картку № НОМЕР_1 , датою відкриття, якої є 23.04.2008 з терміном дії 04/12, другу кредитну картку відповідач отримав 21.08.2012, термін дії, якої 01/16, тобто термін дії останньої кредитної картки закінчився 31 січня 2016 року, тому Банк не мав права нараховувати боржнику обумовлені договором його складові (проценти, неустойку, штрафи).
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 договір без номера вбачається, що спочатку на картку № НОМЕР_1 відповідачу було встановлено кредитний ліміт 250 грн., який, починаючи з 08.08.2008 року, неодноразово змінювався, збільшувався до 5000 грн., зменшувався до 500 грн., збільшувався до 4310 грн., зменшувався до 3950 грн., збільшувався до 4000 грн., зменшувався до 3600 грн. (а.с.109).
З виписки по рахункам наданій позивачем вбачається, що відповідач по двом карткам: № НОМЕР_1 , №НОМЕР_2 здійснював операції, отримував кредитні кошти через банкомат, здійснював покупки тощо (а.с.103-107).
На підставі наданих Позивачем доказів колегія суддів вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у Відповідача перед Позивачем.
09.02.2021 року на адресу суду апеляційної інстанції від представника позивача ОСОБА_2 надано новий розрахунок заборгованості за узгодженої процентною ставкою -1,9% на місяць (22,80% на рік), станом на день закінчення строку дії кредитної картки, тобто станом на 31.01.2016 року.
Відповідно наданого розрахунку заборгованість відповідача ОСОБА_1 за тілом кредиту станом на 31.01.2016 становить 1826,15 грн., заборгованість по процентам становить 1405,46 грн., що разом сума боргу складає-3231,61 грн.
Колегія суддів перевіривши наданий представником позивача розрахунок заборгованості по тілу кредиту та узгодженим сторонами процентам, розрахований станом на 31.01.2016 року повністю погоджується з ним.
При цьому колегія суддів не бере до уваги розрахунок позивача щодо розміру заборгованості відповідача, наданий до позовної заяви (а.с.4-6), оскільки вказаний розрахунок заборгованості за кредитним договором проведено по 30.04.1018 року, коли вже закінчився строк дії кредитної картки, окрім того заборгованість по процентам нарахована позивачем, починаючи з 01.01.2013 року по31.01.2016 року за збільшеною Банком процентною ставкою в розмірі 2,5 % на місяць або 30% річних, тоді, як сторонами була обумовлена процентна ставка 1,9% на місяць, що становить 22,80 річних.
Що стосується доводів апеляційної скарги позивача щодо стягнення неустойки, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення штрафів підлягають задоволенню, а у стягненні пені і комісії слід відмовити, враховуючи наступне.
Цивільно-правова відповідальність – це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. 
Як передбачено умовами кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по любому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф: 250 грн. + 5% від суми позову (а.с.8).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення – строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні судом таких норм матеріального права.
Зі змісту довідки про умови кредитування видно, що підставою нарахування пені та штрафу є порушення строків виконання грошового зобов`язання, тому підстави для одночасного стягнення пені та штрафів, відсутні. -
З урахуванням загального обсягу заборгованості за тілом кредиту та відсотками в сумі 3231,61 грн. (1826,15 грн. -тіло + 1405,46 грн. заборгованість за %), розмір штрафу становить 161,58 грн.- відсоткова складова (3231,61х5/100) та 250 грн. – фіксована складова, що разом складає 3643,19 грн. які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до переконання, що рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року ухвалено без повного урахування наявних у справі доказів, тому згідно положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості станом на 31.01.2016 року за тілом кредиту в сумі 1826,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1405,46 грн. та штрафів 161,58 грн.- процентна складова та 250 грн. - фіксована складова.
Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.
Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. (а.с.23), за подання апеляційної скарги 2643 грн. (а.с.110), а всього сплачено 4405 грн. 
У зв`язку із тим, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, в загальному розмірі (з урахуванням тіла кредиту, відсотків та штрафів) на суму 3643,19 грн., тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 587,52 грн., відповідно розрахунку (3643,19 грн. х 4405 грн./27315,35 грн).
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року в частині відмови Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001 місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, рахунок № НОМЕР_4 , МФО №305299 (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.04.2008 року станом на 31.02.2016 в розмірі 3643,19 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 1826,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1405,46 грн., штраф 161,58 грн.- процентна складова та 250 грн. - фіксована складова.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001 місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, рахунок № НОМЕР_4 , МФО №305299 (для погашення заборгованості та судових витрат) витрати зі сплати судового збору в сумі 587,52 грн. за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 08 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: