ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3110/21 Справа № 203/2655/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Католякін М.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М., 
               за участю секретаря – Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні кімнатою, виселення, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні кімнатою, виселення, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди. Предметом позову є право користування ліжко-місцем у кімнаті АДРЕСА_1 (а.с. 1-12, 105-112). 

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні кімнатою, виселення, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №203/3487/19 за позовом комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом (а.с.137). 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність ухвали суду та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.140-144). 

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №203/3487/19 за позовом КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. У цій справі позивачем оспорюється право ОСОБА_1 на користування саме ліжко-місцем у кімнаті АДРЕСА_1 . Справа перебуває на стадії судового розгляду по суті.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що до вирішення Кіровським районним судом м. Дніпропетровська справи №203/3487/19, розв`язання цієї справи є передчасним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, які є вичерпними.
Так, п. 6 ч. 1 вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.
За п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи є право користування ліжко-місцем у кімнаті АДРЕСА_1 . 
У справі №203/3487/19 позивачем оспорюється право ОСОБА_1 на користування саме ліжко-місцем у кімнаті АДРЕСА_1 . 
Тобто спір виник з приводу користування ліжко-місцем у кімнаті гуртожитку АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень ОСОБА_1 на вимоги позовної заяви по справі за позовом КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Вищезазначене спростовує доводи апелянта про те, що справи між собою не пов`язані та підстав для зупинення провадження у даній справі не було.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі узгоджується з положеннями п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін, як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення. 

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: