Єдиний унікальний номер 235/4957/20 
Номер провадження 22-ц/804/1354/21        

Єдиний унікальний номер 235/4957/20                                       Головуючий у 1 інстанції Клікунова А.С.
Номер провадження 22-ц/804/1354/21                                                                     Доповідач Корчиста О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем  України

24 травня 2021 року  Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді  Корчистої О.І.
суддів:   Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін  в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №235/4957/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 ,
на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2021 року,

                                                       встановив:

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, витребування майна з чужого незаконного володіння.
Просила визнати її особистою приватною власністю автомобіль марки «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 ;  витребувати у ОСОБА_2 та передати ОСОБА_1 автомобіль марки «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серійний номер НОМЕР_2 .

28 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Просив визнати автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 200000 гривень, об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , стягнути компенсацію.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2021 року  клопотання ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про зупинення провадження по справі №235/4957/20 до розгляду (вирішення) Красноармійським міськрайонним судом Донецької області іншої цивільної справи №235/6125/20 задоволено. Зупинено провадження по справі №235/4957/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1   про визнання рухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя до набрання законної сили рішенням в іншій цивільній справі №235/6125/20.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2021 року та направити справу до Красноармійського міськрайонного суду Донецької для продовження розгляду по справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав щодо зупинення провадження по справі, оскільки відповідач скористався своїм правом та подав зустрічний позов з доказами, які вважав за потрібне та, на його думку, доводить обґрунтованість його вимог та заперечень. 
Відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи на підставі зібраних по справі доказів та не виключає можливість встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Також зазначає, що в постанові Верховного Суду України №61957цс17 від 01 лютого 2017 року зазначено, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосується підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду і з`ясовувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.
При цьому, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. 

Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 ,   підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5,  6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без їх виклику.
Згідно  з частиною  1, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає виходячи з наступного.
Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні судді Назаренко Г. В. перебуває цивільна справа №235/6125/20 за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя, виплату компенсації. До складу спірного майна подружжя входить і спірний автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , який є предметом спору у справі №235/4957/20, тому провадження у даній справі підлягає зупиненню.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції за наступних підстав.
Частиною 1 статті 251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі.
Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на зазначене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.
Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.
Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 207/413/18, від 20 лютого 2020 року у справі № 824/215/19, від 10 квітня 2018 року у справі № 761/40264/17, від 27 лютого 2019 року у справі №308/5006/16-ц.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , просила визнати особистою приватною власністю автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 ; витребувати у ОСОБА_2 та передати їй автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серійний номер НОМЕР_2 .
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просив визнати автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 200000 гривень, об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , стягнути компенсацію. 
Зупиняючи провадження у справі в порядку пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на факт розгляду справи №235/6125/20.
Проте, судом першої інстанції не обґрунтовано, в чому саме полягає матеріально-правовий зв`язок між зазначеними справами, не мотивовано, які саме факти, встановлені в іншій справі, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи, та в чому полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.
У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. В справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України не вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі».
Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Незважаючи на те, що зупинення провадження у справі має тимчасовий характер, судам слід враховувати право кожної особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку та розглядати кожну справу без надмірного формалізму.
У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року в справі № 641/8309/19 (провадження № 61-10107св20) міститься висновок, що «відповідно до вимог закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи».
Враховуючи, що судом першої інстанції не встановлено об`єктивну неможливість розгляду даної справи на підставі зібраних по справі доказів та не виключає можливість встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, суд першої інстанції  постановив ухвалу про зупинення провадження у справі відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України без обґрунтування об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої справи.
Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та статті 10 ЦПК України зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись із урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (рішення від 20 червня 2000 року у справі «FRYDLENDER v. FRANCE», заява № 30979/96, § 43).
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому, відповідно до статті 379 ЦПК України, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

                                                       постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                        О.І. Корчиста

Судді:                                              О.Д. Канурна

                                                                                                                            Ю.М. Мальований