ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 червня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №573/2104/20 
Номер провадження 22-ц/816/1003/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., 
сторони:
позивач – Приватне сільськогосподарське підприємство «Слобожанщина Агро»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа – Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина Агро»
на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 квітня 2021 року в складі судді Черкашиної М.С., ухвалене у м. Білопілля,

                                                    в с т а н о в и в:

18 листопада 2020 року ПСП «Слобожанщина Агро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та визнання права оренди на земельну ділянку.
Свої вимоги мотивувало тим, що 01 червня 2013 року між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102, строком на 10 років. На час укладання договору оренди право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку підтверджувалося державним актом серії СМ № 116489 від 19 березня 2004 року. Додатковою угодою від 01 листопада 2017 року, укладеною між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 , збільшено строк оренди за зазначеним договором до 31 грудня 2030 року.
Однак, позивачу стало відомо, що земельній ділянці ОСОБА_1 присвоєно новий кадастровий номер 5920684900:01:006:0101 і земельна ділянка, яка перебуває у нього в оренді, передана відповідачем в оренду ОСОБА_2 , чим порушено умови укладеного договору оренди від 01 червня 2013 року, а тому просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0101, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований за № 34459625 від 02 грудня 2019 року, та визнати за ПСП «Слобожанщина Агро» право оренди на спірну земельну ділянку площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0101.
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ПСП «Слобожанщина Агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа – Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області, про визнання недійсним договору оренди землі та визнання права оренди на земельну ділянку.
В апеляційній скарзі ПСП «Слобожанщина Агро», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі. 
Вказує, що на підставі договору оренди землі від 01 червня 2013 року сільськогосподарське підприємство добросовісно користувалося орендованою у ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 4,2014 га, кадастровий номер 5920684900:01:006:0102. При зверненні до державного реєстратора щодо реєстрації речового права було повідомлено про невідповідність поданих документів інформації, що знаходиться в Державному реєстрі. 
Після звернення відповідача ОСОБА_2 на весні 2020 року з вимогою про витребування земельної ділянки у зв`язку із наявністю у нього права оренди на цю земельну ділянку, позивачу стало відомо про невідповідність координат місцерозташування земельної ділянки, належної ОСОБА_1 та те, що йому згідно з даними Державного земельного кадастру належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920684900:01:006:0101, а за інформацією, зазначеною у Державному акті серії СМ №116489 від 19 березня 2004 року, він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102. При цьому за даними Державного земельного кадастру власником земельної ділянки з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102 значиться ОСОБА_3 , а згідно з Державним актом серії СМ № 116488 від 19 березня 2004 року йому належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920684900:01:006:0101. ПСП «Слобожанщина Агро» зверталося до ГУ Держгеокадастру у Сумській області щодо виправлення допущених помилок, однак інформація про виправлення відсутня.  
Доводить, що ОСОБА_2 скористався допущеною помилкою з кадастровими номерами та зареєстрував право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5920684900:01:006:0101, не зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.    
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заперечує доводи апеляційної скарги про те, що ПСП «Слобожанщина Агро» є добросовісним орендарем належної ОСОБА_1 земельної ділянки, оскільки згідно з п. 20 договору оренди, передача земельної ділянки здійснюється у строк 5 робочих днів від дня державної реєстрації договору оренди, однак така реєстрація не проводилася.    
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V  ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ПСП «Слобожанщина Агро» - Волик О.М., яка підтримала доводи  апеляційної скарги, заперечення проти доводів скарги ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 116489, виданого Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області від 19 березня 2004 року згідно з розпорядженням голови Білопільської РДА №118 від 11 березня 2004 року, є власником земельної ділянки площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102 (а.с. 28, 93).
01 червня 2013 року між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 укладено Договір оренди земельної ділянки площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102, строком на 10 років, також підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 15-19, 20).
Пунктом 46 вказаного договору оренди визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с. 19).
У тексті зазначеного договору оренди землі не внесені відомості про реєстрацію цього договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Залишилися незаповненими відповідні графи договору та відсутній підпис посадової особи, яка провела державну реєстрацію (а.с. 19).
01 листопада 2017 року між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору від 01 червня 2013 року, згідно з якою збільшено строк оренди за вказаним договором до 31 грудня 2030 року (а.с. 23-27). 
Інформація про реєстрацію вказаної угоди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня.
У подальшому, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі без номера від 20 листопада 2019 року площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102, відомості про реєстрацію якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 02 грудня 2019 року за № 34459625 (а.с. 34-35, 40-41, 120-123, 125).
Із витягу з Державного земельного кадастру від 05 жовтня 2020 року вбачається, що 10 грудня 2013 року Білопільським районним управлінням юстиції зареєстровано право оренди за ПСП «Слобожанщина Агро» на земельну ділянку, площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0101, власником якої є ОСОБА_3 (батько позивача) (а.с. 101-102).
Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 4,20 га кадастровий номер 5920684900:01:006:0101 підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку Серія СМ № 116488 від 19 березня 2004 року, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської РДА № 118 від 11 березня 2004 року (а.с. 92).  
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПСП «Слобожанщина Агро», суд першої інстанції виходив з того, що погодивши у п. 46 договору оренди землі від 01 червня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПСП «Слобожанщина Агро», момент набрання чинності цим договором після підписання сторонами та його державної реєстрації, сторони, в порушення вимог ст. 3 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 640 ЦК України та положень договору оренди, не вчинили жодних дій щодо проведення державної реєстрації права оренди за позивачем земельної ділянки площею 4,2014 га кадастровий номер 5920684900:01:006:0102, тому договір оренди земельної ділянки від 01 червня 2013 року не набрав чинності і, відповідно, у позивача право оренди цієї земельної ділянки не виникло. Усупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено факту порушення його прав відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .    
Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.
За ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Частиною 4 ст. 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
У силу положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі» передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.
За змістом ч.7 ст. 93 ЗК України, ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до приписів ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ч.  ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з положеннями ч. ч. 1-3 ст. 3 вказаного Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
На підставі зібраних у справі доказів судом правильно встановлено, що ПСП «Слобожанщина Агро» не вчинило дій щодо державної реєстрації укладеного з ОСОБА_1 договору оренди землі від 01 червня 2013 року, а за відсутності такої реєстрації, цей договір не набрав чинності з моменту підписання та передачі земельної ділянки за актом приймання-передачі, як помилково вважає позивач. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки у п. 46 договору оренди землі від 01 червня 2013 року сторони визначили початок перебігу строку договору – після його державної реєстрації, що відповідає загальним правилам, передбаченим спеціальним Законом України «Про оренду землі», який прямо встановлює, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації. 
Тобто, для  визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.
Такий висновок щодо набрання чинності договором оренди землі зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 та вказано про можливість сторін договору оренди земельної ділянки реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони лише після державної реєстрації такого договору.
Отже, сторони пов`язали момент набрання чинності договору оренди земельної ділянки з моментом державної реєстрації цього договору, інших строків початку перебігу строку дії текст договору не містить. 
Крім того,  відповідно до п. 20 договору оренди землі від 01 червня 2013 року передача земельної ділянки орендарю здійснюється у строк 5 робочих днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (а.с. 16).   
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.
Твердження позивача в апеляційній скарзі, що кадастровий номер 5920684900:01:006:0101 та кадастровий номер 5920684900:01:006:0102 належать різним земельним ділянкам, на правильність висновку суду першої інстанції не впливають, оскільки укладений між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5920684900:01:006:0102 не зареєстрований у встановленому законом порядку, а тому не набрав чинності.    
За недоведеності позивачем набуття у встановленому законом порядку прав орендаря земельної ділянки кадастровий номер 5920684900:01:006:0102, договір оренди землі від 20 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не порушує його права, а позовні вимоги є безпідставними.  
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374,  ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд

                                                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина Агро» залишити без задоволення.
Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

Головуючий -                                                                                     О.Ю. Кононенко 

Судді:                                                                                                   В.І. Криворотенко   

                                                                                                               О.І. Собина