ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 932/14122/20 (2-а/932/932/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А.,  розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 року в адміністративній справі №932/14122/20 (2-а/932/932/20) (суддя у 1 інстанції Кіпчарський О.М.) за позовом   ОСОБА_1  до  Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просила скасувати постанову серії ІД №00068135 від 04.02.2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 122 КУпАП, згідно якої, на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень. 
Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що свідчить про безпідставність прийняття оскаржуваної постанови.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення серії ІД №00068135 від 04.02.2020 року за ч.1  ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1   судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок. В задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, недоведеність обставин справи та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу можливе лише на підставі клопотання іншої сторони щодо не співмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. В даному випадку відповідачем не було подано до суду жодних заперечень щодо витрат на правничу допомогу. Також зазначено, що чинним законодавством не заборонена адвокатам залучати у якості свого правозахисника іншого адвоката. При цьому, позивач хоча і адвокатом, проте не спеціалізується у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до вимог  статті 311 КАС України  справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З оглядну на приписи ч. 1 ст. 308 КАС України, предметом розгляду апеляційної скарги є рішення суду в частині відмовлених позовних вимог, а саме відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу.
Так, ч. 1  ст.132 КАС України  встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема,    на професійну правничу допомогу (ч.3  ст. 132 КАС України).
Частинами 1 та 2  ст.16 КАС України  встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог  ст.134 КАС України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Так до матеріалів справи позивачем долучено копію договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Романа Мухи» 18.12.2019 року, тарифи на послуги з надання правової допомоги, згідно яких вартість однієї години роботи адвоката становить 600,00 грн., копія акту наданих послуг до вищевказаного договору від 11.12.2020 року, згідно якого адвокатом витрачено: 0,5 години на ознайомлення з матеріалами справи, 0,5 годин на зустріч, консультацію клієнта та узгодження правової позиції, 2 години на складання та оформлення позовної заяви з додатками.
Загальна вартість наданої правової допомоги за договором становить 1800,00 грн., яка позивачем оплачена у повному розмірі, що підтверджується відповідною банківською квитанцією від 14.12.2020 року.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ця справа є нескладною та такою, що не потребує будь-яких додаткових чи специфічних знань в галузі права, а тому оскільки позивач є діючим адвокатом та керівником Адвокатського Бюро «Карпенко Олександри», залучення в даному випадку адвоката є невиправданою дію.
Також колегія суддів виходить з того, що розгляд цієї справи здійснено в порядку письмового провадження за відсутності сторін, що виключає необхідність позивача брати участь у справі, або у разі неможливості останнього – залучати адвоката. 
Стосовно посилань скаржника, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу можливе лише на підставі клопотання іншої сторони щодо не співмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, колегія суддів зазначає наступне.
Так, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу     ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 року в адміністративній справі №932/14122/20 (2-а/932/932/20) - залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 року в адміністративній справі №932/14122/20 (2-а/932/932/20) - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до  ст.328 КАС України  касаційному оскарженню не підлягає.       

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко