ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«08» червня 2021 року
м. Харків
справа № 642/3859/20
провадження № 22ц/818/3208/21
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Хорошевського О.М., Яцини В. Б.,
за участю секретаря – Дмитренко А.Ю.
учасники справи: 
позивач – Комунальне підприємство «Харківводоканал», представниця позивача – Кипенко О. Є.,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року в складі судді Гримайло А.М.
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності, стягнути солідарно з відповідачок на його користь заборгованість в сумі 11 356,37 грн, з яких за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2018 року по 30 червня 2020 року у розмірі 4947,74 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2020 року - 5405,96 грн, інфляційні витрати – 665,38 грн, 3% річних від простроченої суми – 337,29 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення – закрито; стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір у розмірі 2102,00 грн, по 1051,00 грн з кожної.
Не погоджуючись з ухвалою суду Комунальне підприємство «Харківводоканал» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду – скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; судові витрати покласти на відповідачів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, адже Комунальне підприємство «Харківводоканал» заяви про відмову від позову не подавав. Клопотання про закриття провадження у справі надійшло від відповідачок у зв`язку зі сплатою ними боргу у розмірі 10 353,70 грн в ході розгляду справи. Суд першої інстанції закрив провадження у справі, не вирішивши питання щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних від суми боргу та інфляційних витрат. Надані відповідачками копії квитанцій про сплату боргу не засвідчені належним чином.
07 червня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вони вважали, що оскільки суму заборгованості вони сплатили, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» необхідно задовольнити, ухвалу суду – скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 4 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо  позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2020 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, у якому просив стягнути солідарно з відповідачок на його користь заборгованість в сумі 11 356,37 грн, з яких за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2018 року по 30 червня 2020 року у розмірі 4947,74 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2020 року - 5405,96 грн, інфляційні витрати – 665,38 грн, 3% річних від простроченої суми – 337,29 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

У грудні 2020 року від відповідачок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли пояснення, у яких вони вказали, зокрема, що 18 серпня 2020 року ними сплачено у рахунок погашення заборгованості 7000,00 грн, а 10 грудня 2020 року – ще 3,360,00 грн, тобто станом на 10 грудня 2020 року ними повністю погашено основний борг. На підтвердження своїх доводів відповідачки надали копії квитанцій Акціонерного товариства «УкрСиббанк» від 18 серпня 2020 року на суму 7000,00 грн та від 10 грудня 2020 року на суму 3360,00 грн (а. с. 40-43).

У зв`язку з добровільним погашенням боргу відповідачки подали клопотання про закриття провадження у справі (а. с. 45).

Однак, заяви про відмову від позову та закриття провадження у справі з боку позивача - Комунального підприємства «Харківводоканал» матеріали справи не містять.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову та розподіл судових витрат.

Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору також не вбачається, адже для цього предмет спору мав бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову, тоді як заборгованість частково сплачена відповідачками вже після відкриття провадження у справі.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що відповідачками погашено лише частину заборгованості у розмірі 10 360,00 грн, тоді як позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості у сумі 11 356,37 грн, до якої входять, зокрема, 3% річних та інфляційні втрати, нараховані у зв`язку з несвоєчасною оплатою послуг.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції необґрунтовано позбавив позивача права на розгляд зазначених вимог.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки матеріали справи не містять відомостей про відмову позивача від позовних вимог, а саме відповідної письмової заяви, судом першої інстанції безпідставно закрито провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу, суд порушив норми процесуального права, що є відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для її скасування з направленням справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами  ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті спору, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається, тому викладене у прохальній частині апеляційної скарги Комунального підприємства «Харківводоканал» клопотання про стягнення на його користь судових витрат за розгляд справи є передчасним.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381, 382, 383, 384 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року – скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

       Судді                                                         О.М. Хорошевський 

В. Б. Яцина

Повний текст постанови складено 09 червня 2021 року.