УХВАЛА

24 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/16848/16
адміністративне провадження № К/9901/16378/21
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Блажівської Н.Є.,  Дашутіна І.В.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві  на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 826/16848/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
УСТАНОВИВ:
05.05.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві  на рішення  Окружного адміністративного суду м. Києва та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021.
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.10.2016 № 0037761306 та № 0037771306.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021, позов задоволено повністю.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.10.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та позивачем (Позичальник) укладено договір № 11399842000 про надання споживчого кредиту.
Листом від 27.12.2016 № 36/56171 Акціонерне товариство «УкрСиббанк» повідомило позивача про те, що на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011, укладеного між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором від 01.10.2008 № 11399842000, укладеним між ОСОБА_1 та банком.  Відтак, з 12.12.2011 право вимоги за кредитним договором від 01.10.2008 №       11399842000 перейшло до Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».
17.05.2013 листом № 08310587 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» повідомило ОСОБА_1 про анулювання боргу на суму 110 526,51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.05.2013 складає 883       438,39 грн.
Відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 15.08.2016 №       647, виданого ДПІ у Дніпровському районі Головного управління  ДФС у м. Києві проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань повноти, достовірності та своєчасності нарахування та сплати сум податку з доходів фізичних осіб в частині визначення доходу у вигляді сум додаткового блага, отриманого платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.
На підставі акту перевірки 10.10.2016 податковим органом прийнято оскаржувані рішення:
-№ 0037761306, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 149955,13 грн за основним платежем та у розмірі 37488,78 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);
-№ 0037771306, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн.
Вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що  прийняті Головним управлінням ДПС у м. Києві  податкові повідомлення - рішення  від 10.10.2016 № 0037761306 у розмірі 149   955,13 грн та -№ 0037771306 у розмірі 170,00 грн є протиправними та підлягають скасуванню.
Головне управління ДПС у м. Києві не погодившись з судовим рішенням, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 826/16848/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX).
Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 227000 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 10.10.2016 № 0037761306 у розмірі 149955,13 грн за основним платежем та у розмірі 37488,78 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), № 0037771306, у розмірі 170,00 грн.
За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 826/16848/16 не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,-
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скарги Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 826/16848/16 відмовити.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді	І.А. Гончарова Н.Є. Блажівська 	
                                                                                                        І.В. Дашутін