КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №752/10924/21
Апеляційне провадження №33/824/3032/2021
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
18 червня 2021 року                                                   місто Київ
Київський апеляційний суд у складі головуючого - судді            Сержанюка А.С., із участю секретаря Ткаченко Ю.М.,  розглянувши матеріали адміністративної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову  Голосіївського районного суду м.  Києва від 26 травня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
                                               В С Т А Н О В И В :
Постановою  Голосіївського районного суду м.  Києва від 26 травня 2021 року  ОСОБА_1  визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевим судом зазначено, зокрема, наступне.
15 квітня 2021 року в 00 годин 05 хвилин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Subaru Forester», держномер  НОМЕР_1 , по пр. Науки, 54 у м. Києві, і, після виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, що зафіксовано технічним засобом відеозапису - камерою АА 00608.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину, у вчиненні інкримінованих йому дій, не визнав. 
Пояснив суду, що рухаючись пр. Науки у м. Києві здійснив розворот під забороняючим знаком, у зв`язку з чим був зупинений двома екіпажами патрульної поліції. 
Під час спілкування з працівниками поліції, останні висунули йому підозру у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння і запропонували проїхати до лікаря і здати біологічний матеріал для виявлення наркотичних засобів. 
Поспішаючи на роботу і не розуміючи мети здачі аналізів у лікарні, він відмовився їхати до лікарні, не розуміючи наслідків такої відмови. 
Також вказував на те, що факт його відмови від проходження огляду, був зафіксований працівниками поліції без присутності двох свідків, що суперечить положенням ст. 266 КУпАП. 
Крім того, просив визнати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, у зв`язку з відсутністю часу скоєння інкримінованих дій.
 Також у протоколі, який ним був підписаний, була відсутня частина статті, за якою його притягують до відповідальності, частина була кимось дописана після підписання протоколу. 
Окрім зазначеного, після виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом.
 Наявність таких порушень, на його думку, вказують на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
З даних протоколу про адміністративне правопорушення від 15.04.2021 серії ДПР18 №045648 вбачається, що інспектором роти 1 батальйону 2 полку     1 УПП у м. Києві ДПП у водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Subaru Forester», держномер НОМЕР_1 , були виявлені такі ознаки наркотичного сп`яніння, як: зіниці очей, що не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук. 
Від проходження в установленому законом порядку огляду для визначення стану сп`яніння, запропонованого працівником поліції ОСОБА_1 відмовився ( а.с. 1 ).
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських АА 00365 і    АА 00408 ( а.с. 3 ). 
З дослідженого відеозапису встановлено, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на пр. Науки, 54 у м. Києві за порушення ПДР України, після чого йому повідомлено про те, що у нього є наявні ознаки наркотичного сп`яніння і запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, між тим водій відмовився від проходження огляду у медичному закладі, повідомивши, що наслідки такої відмови йому зрозумілі.
 Жодних заперечень щодо порушення порядку огляду, як і факту керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, водій   ОСОБА_1 не висловлював.
Як на підставу для закриття провадження у справі ОСОБА_1 посилався на порушення порядку фіксації його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема, що така відмова була зафіксована працівниками поліції без присутності свідків.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регламентований статтею 266 КУпАП, яка діяла станом на момент вчинення правопорушення у редакції Закону №1231 - ІХ від 16.02.2021.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Аналіз даної норми вказує на те, що законодавцем передбачено два способи фіксації процедури огляду водія на стан сп`яніння працівниками поліції - у присутності двох свідків або з використанням спеціальних технічних засобів.
У даному випадку фіксація процедури огляду ОСОБА_1 , з метою виявлення ознак сп`яніння, від проходження якої він відмовився, здійснювалася працівниками поліції за допомогою спеціальних технічних засобів, про що було повідомлено водія.
При цьому, даною нормою не виокремлено спеціальний порядок фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки сама відмова є наслідком, а не підставою огляду.
Зазначене свідчить про те, що працівниками поліції було дотримано вимог ст. 266 КУпАП під час проведення процедури огляду ОСОБА_1 з метою виявлення ознак наркотичного сп`яніння. 
Невідповідностей даним вимогам закону судом не встановлено.
Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, у зв`язку з відсутністю часу вчинення правопорушення, суд відхиляє з тих підстав, що час вчиненого правопорушення був встановлений під час судового засідання з даних відеозапису з нагрудних камери та пояснень самого водія, та визначений як «00 год. 05 хв.». Суд вважає, що таке порушення під час складання протоколу не є суттєвим, та не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, як і сам факт керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.
Посилання ОСОБА_1 на наявність виправлень і дописок у протоколі після його підписання, як на другу підставу для визнання протоколу недопустимим доказом, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Таким чином, підстави для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, як і підстав для закриття провадження у справі, відсутні.
Невідповідності дій поліцейських з установлення у ОСОБА_1 ознак наркологічного сп`яніння вимогам щодо порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, судом не встановлено.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.
Суд приходить до висновку про необхідність застосування до          ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також у відповідності до положень ст. 40-1 КУпАП - стягнути судовий збір у розмірі 454 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою місцевого суду, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити справу в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247  КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 130,  255, 256, 266, 278  Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015, практики Європейського суду з прав людини.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість винесеної постанови, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази по справі, вважає за необхідне залишити апеляцію без задоволення, а судове рішення - без змін з огляду на наступне.
Як правильно встановив місцевий суд, 15 квітня 2021 року в 00 годин 05 хвилин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Subaru Forester», держномер НОМЕР_1 , по пр. Науки, 54 у м. Києві, і, після виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, що зафіксовано технічним засобом відеозапису - камерою АА 00608.
Своїми діями  ОСОБА_1 порушив також п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Названі обставини, як правильно зазначив місцевий суд, підтверджуються матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 15.04.2021 серії ДПР18 №045648, рапортом, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських АА 00365 і АА 00408, що був предметом дослідження і апеляційного суду ( а.с. 1, 2, 3 ), які, на переконання апеляційного суду, є доказами згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, з огляду на викладене, положення  чинного законодавства, правомірно не взяв до уваги твердження правопорушника про відсутність відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного оп`яніння з огляду на відсутність у протоколі часу скоєння правопорушення, частини статті  130 КУпАП, незалучення свідків при визначенні стану наркотичного сп`яніння, відсутність відсторонення від управління транспортним засобом, оскільки зазначені докази, яким дана оцінка у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, повністю спростовують їх і, з достовірністю, підтверджують встановлені місцевим судом обставини скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання про дотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 34, 35, 245, 246, 248, 249, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення при винесенні постанови, що свідчить про необґрунтованість заявлених апеляційних вимог.
З огляду на наведене, доводи апелянта про те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 130,  255, 256, 266, 278  Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015, практики Європейського суду з прав людини, не відповідають дійсності, а відтак - не є правовою підставою для скасування судового рішення місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як того просить апелянт.
При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 293,  294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
                                             П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову  Голосіївського районного суду м.  Києва від 26 травня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й   оскарженню не підлягає.

 
 
         Головуючий                                              А.С. Сержанюк