Ухвала

Іменем України
17 травня 2021 року
м. Київ
Справа № 331/3932/19
Провадження № 51-2408 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15  березня 2021 року щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України. Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ч. 1 ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
При цьому, згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Проте, на обґрунтування своїх вимог наводить доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та не погоджується з оцінкою доказів, що відповідно до положень ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Крім того, ставлячи питання про скасування оскаржуваних судових рішень, прокурор взагалі не обґрунтовує в чому виразилась незаконність вироку суду першої інстанції через порушення ст. 415, через положення ст. 412 КПК України, що дає підстави для призначення судом касаційної інстанції нового розгляду у суді першої інстанції. Проте, обґрунтовуючи свої вимоги фактично посилається на недотримання судом апеляційної інстанції положень статей 404, 419 КПК України що, на його думку, перешкодило суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою прокурора.
Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції прокурором має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15  березня 2021 року щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                       ОСОБА_3