КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №754/5424/21                                                                          головуючий у суді І інстанції: Вінтоняк Р.Я.
провадження №33/824/2651/2021                                                        головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
27 травня 2021 року                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Харчука Олександра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №047205 27.03.2021 року о 01 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Путивльська, в напрямку пров. Боринецький, керував автомобілем «Mercedes-Benz Е200» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів тіла. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження огляду у медзакладі у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року визнано винним ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, за вчинення якого накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 454,00 гривні.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Харчук О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що з пояснень ОСОБА_1 , які підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а ні на місці зупинки транспортного засобу, а ні в закладі охорони здоров`я. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово клопотав перед працівниками патрульної поліції про те, що він бажає під час проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" скористатися своїм конституційним правом на професійну правову допомогу адвоката, а також, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а навпаки наполягав на його проведенні. Однак, працівники патрульної поліції відмовили ОСОБА_1 у реалізації його права на правову допомогу та не почувши його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вважає, що вказані обставини свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме - відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягає у відмові саме від законного порядку огляду.
Зазначає, що  в порушення вимог Закону, Порядку та Інструкції, ОСОБА_1 , не було вручено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказує, що працівники патрульної поліції в порушення зазначених вище вимог Закону та Інструкції, надали для підпису свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , незаповнений (пустий) бланк протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №047205 від 27.03.2021 року, що підтверджується відеозаписом під назвою «20210327071430000026» (час відеозапису 07 хв.15 сек.).
Також, звертає увагу суду на те, що із наявного в матеріалах справи відеозапису під назвою « НОМЕР_2 » вбачається, як один із інспекторів патрульної поліції, вказує свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після того, як вони підписали незаповнений (пустий) бланк протоколу, що вони можуть бути вільні. 
Вказує, що з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що під час оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 , працівники поліції порушили вказані вище вимоги інструкції № 1026, оскільки під час оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 , неодноразово переривали відео зйомку процедури оформлення адміністративного матеріалу. 
А також, вважає, що долучені до матеріалів справи відеозаписи навпаки свідчать про відсутність в діях мого підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП. а саме - відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягає у відмові саме від законного порядку огляду. Так, на долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а ні на місці зупинки транспортного засобу, а ні в закладі охорони здоров`я.
Вказує, що з наявного в матеріалах справи відеозапису під назвою « НОМЕР_2 » (час відеозапису 04 хв. 55 сек.) вбачається, як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вимогу інспектора патрульної поліції підписали від свого імені незаповнені (пусті) бланки планки пояснень. Окрім цього, вказує на те, що особа свідка ОСОБА_3 була встановлена інспектором патрульної поліції без пред`явлення вказаним свідок документа, який посвідчує його особу, тобто особа вказаного свідка була встановлена в порушення вимог Закону.
Вважає, що рапорт не може бути визнаний судом, як належний та допустимий доказ вини підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у розумінні ст. 251 КУпАП, рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення. Також вказує, що відповідно до пункту 2.2.9 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України від 23.08.2012 р. № 747, рапорт належить до внутрішніх документів МВС України, а тому не може бути визнаним в якості допустимого обвинувального доказу.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Харчук О.П. підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАПвстановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього рухуводій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР  ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Винуватість  ОСОБА_1  у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №047205 27.03.2021 року о 01 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Путивльська, в напрямку пров. Боринецький, керував автомобілем «Mercedes-Benz Е200» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів тіла. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження огляду у медзакладі у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП;
- у поясненнях свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що водій  ОСОБА_1 в їх присутності відмовився, в установленому законом порядку, пройти огляд на стан сп`яніння приладом "Драгер" та у медичному закладі (лікаря-нарколога), вказане засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення; 
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, з якого встановлено, що огляд не проводився; 
- розпискою ОСОБА_4 , який взяв на зберігання авто;
- рапортом молодшого інспектора Дніпровського РВ УЮ старшого сержанта поліції Космінського В.С.;
- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР.
Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та ОСОБА_1 , крім того, йомубуло роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Також, ОСОБА_1 у протоколі вказав, що під час спілкування із працівниками поліції він неодноразово просив про право на захист, але працівниками поліції це було проігноровано.
Виявлені працівниками поліції 10.01.2021 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п.п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 27 березня 2021 року за участю ОСОБА_1 ..
Так, з відеофайлу вбачається, що інспектор поліції в присутності двох свідків неодноразово пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак водій своїми діями, які виразилася у  відмові від проходження на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та відмовився сідати в машину поліцейських для того щоб поїхати в медичний заклад для проходження огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. 
Також працівниками поліції роз`яснено водієві, що його дії розцінюються, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що з пояснень ОСОБА_1 , які підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а ні на місці зупинки транспортного засобу, а ні в закладі охорони здоров`я. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово клопотав перед працівниками патрульної поліції про те, що він бажає під час проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" скористатися своїм конституційним правом на професійну правову допомогу адвоката, а також, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а навпаки наполягав на його проведенні. Однак, працівники патрульної поліції відмовили ОСОБА_1 у реалізації його права на правову допомогу та не почувши його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вважає, що вказані обставини свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме - відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягає у відмові саме від законного порядку огляду, суд апеляційної інстанції вважає, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки працівниками поліції не порушено право на захист та надання правової допомоги, з урахуванням того, що працівники поліції не під час зупинки водія не розглядали матерали по суті та не притягували водія до відповідальності. Крім того закон не вимагає обов`язкової участі адвоката при проходженні огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та при проходженні огляду у медзакладі.  З відеозапису вбачається, що водій відмовся подути в технічний засіб «Drager Alcotest»  та відмовився сідати в машину поліцейських, що їхати до медичного закладу. Разом з цим водій ставив умови, за якими він би погодився пройти огляд на стан сп`яніння. З урахуванням того, що законодавством не визначено обов`язкової присутності адвоката при обстеженні на стан сп`яніння, працівники поліції вірно розцінили поведінку водія, як відмову від проходження на стан сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги про те, що  в порушення вимог Закону, Порядку та Інструкції, ОСОБА_1 , не було вручено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, крім того, працівниками поліції виявлено запах із ротової порожнини, не невиразну мову та нестійку ходу. Крім того, зазначене направлення наявне у матеріалах справи, а водій відмовився сідати в машину для проходження огляду у закладу охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписами.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники патрульної поліції в порушення зазначених вище вимог Закону та Інструкції, надали для підпису свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , незаповнений (пустий) бланк протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №047205 від 27.03.2021 року, що підтверджується відеозаписом під назвою «20210327071430000026» (час відеозапису 07 хв.15 сек.), суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки данні які містяться у протоколі та поясненнях повністю узгоджуються з відеозаписами, крім того ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дії працівників поліції у визначеному законом порядку не оскаржували.
Доводи апеляційної скарги про те, що з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що під час оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 , працівники поліції порушили вказані вище вимоги інструкції № 1026, оскільки під час оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 , неодноразово переривали відео зйомку процедури оформлення адміністративного матеріалу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки обставини відмови від проходження на стан сп`яніння, що складають склад адміністративного порушення зафіксовано повністю та переривань у записах не має. Наявність декількох записів з нагрудної камери поліцейського, які фіксують адмінправопорушення та складання відповідних документів, не свідчить про переривання запису. 
Доводи апеляційної скарги про те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи навпаки свідчать про відсутність в діях мого підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. а саме - відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягає у відмові саме від законного порядку огляду. Так, на долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а ні на місці зупинки транспортного засобу, а ні в закладі охорони здоров`я, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони є не обґрунтованими. Так з відеозапису вбачається, що водії погоджується на проходження на стан сп`яніння під умовою присутності адвоката, що законом не передбачено. Також, з відеозапису вбачається, що водій у в`язку з невиконанням його умов, відмовляється від проходженні огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та відмовляється сідати в машину поліцейських для доставки його в медичний заклад.
Доводи апеляційної скарги про те, що з наявного в матеріалах справи відеозапису під назвою « НОМЕР_2 » (час відеозапису 04 хв. 55 сек.) вбачається, як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вимогу інспектора патрульної поліції підписали від свого імені незаповнені (пусті) бланки планки пояснень. Окрім цього, вказує на те, що особа свідка ОСОБА_3 була встановлена інспектором патрульної поліції без пред`явлення вказаним свідок документа, який посвідчує його особу, тобто особа вказаного свідка була встановлена в порушення вимог Закону, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки данні, які містяться у поясненнях повністю узгоджуються з відеозаписом, крім того свідки не оскаржували дії працівників поліції, та не подавали своїх заперечень щодо інформації, яка зазначена у поясненнях.
Доводи апеляційної скарги про те, що рапорт не може бути визнаний судом, як належний та допустимий доказ вини мого підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у розумінні ст. 251 КУпАП, рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення. Також вказує, що відповідно до пункту 2.2.9 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України від 23.08.2012 р. № 747, рапорт належить до внутрішніх документів МВС України, а тому не може бути визнаним в якості допустимого обвинувального доказу, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки окрім рапорту в матеріалах справи містяться і інші докази, які у сукупності підтверджують наявність у ОСОБА_1 вини. 
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.  23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Апеляційну скаргу адвоката Харчука Олександра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                            Л.П. Сушко