УХВАЛА

09 квітня 2021 року 
м. Київ

справа №  911/1366/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової  І.В., Малашенкової  Т.М.
розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021
за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка"
про стягнення 174  356,93  грн.,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ  "НАК  "Нафтогаз України", скаржник, позивач) звернулося через Північний апеляційний господарський суд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 (повний текст постанови виготовлено 05.02.2021) зі справи №  911/1366/20; залишити в силі рішення господарського суду Київської області від 28.08.2020. Крім того, скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження оспорюваної постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2021 колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Случа О.В. (головуючий), Волковицької  Н.О., Могила  С.К. передано справу №  911/1366/20.

Ухвалою Верховного Суду від 05.04.2021 задоволено заяву судді Случа  О.В. про самовідвід у справі №  911/1366/20.

У зв`язку з ухвалою про самовідвід судді Случа  О.В., склад судової колегії Касаційного господарського суду змінився, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 06.04.2021, який наявний в матеріалах справи та визначено нову колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Бенедисюка  І.М. (головуючий), Булгакової  І.В., Малашенкової  Т.М. у зазначеній справі.

АТ  "НАК  "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Київської області з позовом про стягнення комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка" 99  477,56  грн. пені, 23  394,77  грн. 3% річних та 51  484,60  грн. інфляційних втрат, а всього: 174  356,93  грн. за неналежне виконання договору купівлі-продажу природного газу від 02.10.2017 №  2243/1718-БО-17 (далі - договір від 02.10.2017).

Рішенням місцевого суду від 28.05.2020, позов задоволено повністю.

За результатом апеляційного перегляду постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 рішення місцевого суду від 28.08.2020 змінено. Позов задоволено частково. Стягнуто 49  738,78  грн. пені, 11  697,39  грн. 3% річних 25  742,30  грн. інфляційних втрат, а всього: 87  178,47  грн. В решті позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із постановою апеляційної інстанції, просить її скасувати, залишивши в силі рішення місцевого суду. Обґрунтовує вимоги касаційної скарги невірними висновками апеляційного господарського суду щодо зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат в контексті: невірного застосування норм матеріального права, а саме: статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК  України), статей 525, 526, 551, 599 та 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК  України); порушення норм процесуального права, а саме: статей 7, 38, 86, 236 та 238 Господарського кодексу України (далі - ГПК України).

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено й у частині першій статті 17 ГПК України, за яким учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1)  справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2)  справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у зазначеній справі подано у  2020  році. При цьому, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" унормовано прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 у розмірі 2  102  грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову в цій справі є вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за неналежне виконання договору від 02.10.2017. Отже, ціна позову у справі №  911/1366/20 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними нормами ГПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а)  касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в)  справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г)  суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

В той же час, необхідність відкриття касаційного провадження у малозначній справі скаржник обґрунтовує її фундаментальним значенням для формування єдиної правозастосовчої практики через неоднакове застосування судами нижчих інстанцій статей 233 ГК України, 551 ЦК України та частини другої статті 625 ЦК України стосовно зменшення штрафних (фінансових) санкцій. Крім того, скаржник вказує на значний суспільний інтерес цієї справи, адже усі суб`єкти господарських відносин використовують у підприємництві законодавчо визначені компенсаторні механізми відшкодування фінансових втрат, пов`язаних з простроченням сплати грошових зобов`язань. При цьому, враховуючи, що 90% споживачів ринку природного газу порушують договірні зобов`язання з оплати вартості отриманого природного газу, вказана справа має й виняткове значення для скаржника.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". Однак вказана касаційна скарга АТ "НАК "Нафтогаз України" не містить належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. А зазначені у касаційній скарзі доводи стосовно: фундаментального значення справи для формування єдиної правозастосовчої практики, значного суспільного інтересу та виняткового значення спору для скаржника, зводяться до заперечення встановлених судом попередньої інстанції обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, й в цілому до заперечення результату розгляду справи судом, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі немає.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Суд також враховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 09.10.2018 про неприйнятність у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) статті 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до пункту 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. При цьому в аспекті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також взято до уваги наявність або відсутність питання справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак ЄСПЛ не визнав факту висвітлення заявницею належним чином обставин порушення процесуальних гарантій, наданих пунктом 1 статті 6 Конвенції, в контексті обов`язку справедливого провадження в судах першої та другої інстанцій.

Поряд із цим у силу положень статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями повторно встановлювати фактичні обставини справи та надавати оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на постанову зі справи №  911/1366/20, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи, що встановлено відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження оспорюваної постанови, не розглядається.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021зі справи №  911/1366/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                    І. Булгакова

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова