ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3224/21 Справа № 189/972/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Степанова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області
на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року 
у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, Покровське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення (факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника), -
В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17 серпня 2019 року у результаті нещасного випадку на виробництві ОСОБА_2 загинув. Стосовно даної обставини було складено акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17 серпня 2019 року о 14 год. 30 хв. за формою Н-1. 
З 30 листопада 1990 року і до дня смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 син заявниці, ОСОБА_2 , був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом однією сім`єю з ОСОБА_1 , був єдиним годувальником сім`ї, фактично ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_2 . Інших членів сім`ї на теперішній час немає. З питання призначення виплат, передбачених ч.ч. 6, 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 09 жовтня 2019 року заявниця звернулася до Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. Однак, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті одноразової допомоги сім`ї та зазначено, що їй призначено суму щомісячних страхових виплат, як матері потерпілого, в розмірі 3351,90 грн. з 17 серпня 2019 року безстроково. На особистому прийомі у Покровському відділенні Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області заявниці було роз`яснено, що для отримання одноразової допомоги сім`ї та одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на його утриманні, необхідно надати рішення суду, яким буде встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з її сином та перебування на утриманні у сина, ОСОБА_2 . 
У зв`язку з чим, просила встановити факт, що має юридичне значення – факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_2 в період з 30 листопада 1990 року і до дня смерті ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт, що має юридичне значення – факт перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого годувальника – ОСОБА_2 до моменту його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. 
       Встановлено факт, що має юридичне значення – факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН – НОМЕР_1 , однією сім`єю із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН – НОМЕР_2 , в період з 30 листопада 1990 року і до дня смерті ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Встановлено факт, що має юридичне значення – факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН – НОМЕР_1 , на утриманні померлого годувальника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН – НОМЕР_2 , до моменту його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_2 , проживала разом з ним та вела спільне господарство. Встановлення даних фактів надає заявнику право на звернення до компетентних органів для вирішення питання щодо отримання одноразової допомоги.
       Не погодившись з рішенням суду, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове.
       В обґрунтовування апеляційної скарги зазначило, що факт ведення спільного господарства заявником із померлим не підтверджується матеріалами справи, докази перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 відстуні, показання свідків не є належними доказами.
       Від заявника відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
       Як вбачається з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» перелік фактів, які встановлюються судом, наведений в ЦПК України не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення.
       З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є особами кровного споріднення, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якого у свідоцтві вказано ОСОБА_1 (а.с.9).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 02 грудня 2019 року, ОСОБА_2 до моменту смерті проживав та вів спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_1 , яка перебувала на його утриманні (а.с.12).
Згідно копії довідки № 5876 від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 проживала разом та була на утриманні сина годувальника, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).
Крім того, факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
       Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.
       Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
       Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. 
       Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.
       Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії трудової книги №2117418 в період з 01 вересня 1985 року по 17 серпня 2019 року ОСОБА_2 працював спочатку в колгоспі «Побєда», який згодом було реорганізовано в ТОВ Агрофірма «Вікторія», а потім ТОВ «Відродження» (а.с.4-7).
Згідно копії довідки від 02 грудня 2019 року №ВД000000004, ОСОБА_2 працював в ТОВ «Відродження» за цивільно-правовим договором, дохід за період з 01 липня 2016 року по 30 листопада 2016 року склав 21325,16 грн. (утримання – 4158,41 грн., сума до виплати – 17166,75 грн.) (а.с.14).
Згідно копії довідки від 02 грудня 2019 року №ВД000000003, ОСОБА_2 працював в ТОВ «Відродження» з 06 червня 2017 року по 19 грудня 2017 року на посаді підсобний робітник, дохід за період з 06 червня 2017 року по 18 грудня 2017 року склав 73232,45 грн. (утримання – 14873,24 грн., сума до виплати – 61399,77 грн.) (а.с.14).
Згідно копії довідки від 02 грудня 2019 року №ВІ000000044, ОСОБА_2 працював в ТОВ «Відродження» з 06 квітня 2018 року по 26 грудня 2018 року на посаді підсобний робітник, дохід за період з 01 квітня 2018 року по 26 грудня 2018 року склав 114603,61 грн. (утримання – 22347,69 грн., сума до виплати – 92255,92 грн.) (а.с.15).
Згідно копії довідки від 02 грудня 2019 року №ВІ000000043, ОСОБА_2 працював в ТОВ «Відродження» з 17 квітня 2019 року по 17 серпня 2019 року на посаді підсобний робітник, дохід за період з 17 квітня 2019 року по 17 серпня 2019 року склав 52257,13 грн. (утримання – 12658,57 грн., сума до виплати – 52257,13 грн.) (а.с.15).
Згідно копії довідки про доходи №3779877623230717, виданої ОСОБА_1 , сума пенсії за період з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2019 року складає 42 409,17 грн. (а.с.16).
Згідно копії постанови № 0417/282/282/1 від 16 жовтня 2019 року про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого, потерпілий ОСОБА_2 помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 17 серпня 2019 року. Суму щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого призначено матері ОСОБА_1 в сумі 3351,90 грн. (а.с.17).
Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 02 грудня 2019 року встановлено, що ОСОБА_2 до моменту смерті проживав та вів спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_1 , яка перебувала на його утриманні (а.с.12).
Згідно копії довідки №5876 від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 проживала разом та була на утриманні сина годувальника, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).
Таким чином, судом встановлено, що померлий ОСОБА_2 систематично виконував обов`язок щодо утримання матері, ОСОБА_1 , оскільки її пенсія була майже у три рази менша від заробітної плати сина, ОСОБА_2 . За рахунок заробітної плати ОСОБА_2 оплачувались комунальні послуги, придбавались продукти харчування, ліки та інші необхідні предмети домашнього вжитку. Вказаний факт в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Як вбачається з матеріалів справи, з питання призначення виплат, передбачених ч.ч.6, 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. Листом Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 29 листопада 2019 року №16.1-07/1165 ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті одноразової допомоги сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на його утриманні, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. При цьому зазначено, що Постановою Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, від 16 жовтня 2019 року №0417/282/282/1 "Про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого" призначено суму щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 (матері потерпілого) в розмірі 3351,90 грн. з 17 серпня 2019 року безстроково згідно з вимогами частини 8 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 23 вересня 1999 року № 1105 (Закон № 1105) та згідно пункту 5.1 розділу V Постанови Фонду соціального страхування України "Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат" від 19 липня 2018 року №11 (Постанова №11). Призначення одноразових виплат відповідно до частини 6 статті 42 Закону №1105 проводиться при наданні документу відповідно до п. 5.1 20) розділу V "Призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати, особам, які мають на це право в разі смерті потерпілого " Постанови №11 (а.с.18).
З огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву ОСОБА_1 , оскільки від встановлених фактів залежить виникнення у заявниці права на отримання одноразової допомоги.
Доводи апеляційної скарги про те, що факт ведення спільного господарства заявником із померлим та перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 не доведені, підлягають відхиленню, оскільки в матеріалах справи наявні акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 02 грудня 2019 року, складений уповноваженими особами виконавчого комітету Покровської селищної ради, та довідка № 5876 від 17 жовтня 2019 року, складена секретарем Покровської селищної ради, якими підтверджується, що ОСОБА_1 проживала разом з сином ОСОБА_2 та вела з ним спільне господарство, перебувала на його утриманні.
Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підтвердили той факт, що ОСОБА_1 все життя проживала разом з сином, ОСОБА_2 , перебувала на його утриманні, так як заявниця за станом здоров`я прикута до ліжка, син доглядав за нею та купував ліки. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, яким судом першої інстанції надана обґрунтована оцінка.
Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, - 

                                               П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова