ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4100/21 Справа № 174/735/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 59 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року                                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу
за апеляційною скаргою Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області
на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року
у цивільній справі за позовом Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої (виплаченої) суми житлової субсидії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг на період з 01 вересня 2017 року по 30 квітня 2021 року включно.
06 липня 2020 року відповідач звернулася до управління соціального захисту населення департаменту соціально — гуманітарної політики із заявою від 06 липня 2020 року № 11902 «Про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі» та декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій зазначила, що одружена та має чоловіка ОСОБА_2 ..
Відповідач приховала інформацію про повний склад членів домогосподарства (у тому числі тих, чиє зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства), внаслідок чого їй надмірно виплачено житлову субсидію за період з травня 2018 року по червень 2020 року у розмірі 20378,85 грн. 
Станом на 09 листопада 2020 року сума надміру виплаченої житлової субсидії у добровільному порядку не повернута, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 надмірно перераховану (виплачену) суму житлової субсидії в розмірі 20378,85 грн. та понесені судові витрати.
Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року у задоволенні позову Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач (платник грошових коштів) не довів факт недобросовісності відповідача ОСОБА_1 (набувача грошових коштів), грошові кошти у вигляді житлової субсидії надані позивачем відповідачу добровільно, тому підстави для стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії відсутні.
Не погодившись з рішенням суду Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач всупереч Положенню про порядок призначення житлових субсидій не повідомила позивача про перебування у шлюбі, а тому прийшов передчасного висновку про відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 вересня 2017 року відповідач, шляхом заповнення бланку заяви, яка є Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2015 року № 106 (в редакції постанови КМУ від 27 квітня 2016 р. № 319), звернулася до позивача з заявою про призначення житлової субсидії та заповнила декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, яка так само є додатком до постанови КМУ від 28 лютого 2015 року № 106, в якій остання вказала передбачену бланком інформацію, зокрема щодо осіб, які зареєстровані (для орендарів – особи, які фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , види доходів фактично проживаючих у житловому приміщенні/будинку осіб, які зареєстровані (не зареєстровані – для орендарів), за період з 01 січня 2017 року до 30 червня 2017 року.
Рішеннями УСЗН ДСГП «Про призначення субсидії» від 16 листопада 2017 року, 17 листопада 2017 року, 24 січня 2018 року, 12 квітня 2018 року, 20 червня 2018 року, 01 листопада 2018 року, 26 листопада 2018 року, 25 січня 2019 року, 17 квітня 2019 року, 08 липня 2019 року, 10 липня 2019 року, 24 липня 2019 року, 21 серпня 2019 року, 23 вересня 2019 року, 22 жовтня 2019 року, 18 листопада 2019 року, 18 грудня 2019 року, 17 лютого 2020 року, 25 лютого 2020 року, 21 квітня 2020 року, 23 квітня 2020 року, 25 травня 2020 року, 24 червня 2020 року відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг на період з 01 вересня 2017 року по 30 квітня 2021 року включно.
06 липня 2020 року відповідач шляхом заповнення бланку наданого позивачем (затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 02 травня 2018 року № 604 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 23 жовтня 2019 року № 1528)), повторно звернулася до позивача з заявою про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі та просила призначити житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначила відомості про житлово-комунальні послуги, якими користуються особи, що зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку.
06 липня 2020 року відповідачем також було заповнено декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України 02 травня 2018 року № 604), в якій вона вказала передбачену бланком інформацію, зокрема інформацію аналогічну попередній про осіб, які входять до складу домогосподарства і їх зареєстроване (для орендарів та внутрішньо переміщених осіб – фактичне) місце проживання у житловому приміщенні будинку: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та інформацію, яка раніше не вимагалася позивачем щодо сімейного стану, зокрема у розділі 2 декларації вказала дані про чоловіка ОСОБА_2 , оскільки бланком даного документу додатково було передбачено зазначення інформації про членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання).
Згідно копії розрахунку надміру виплаченої житлової субсидії ОСОБА_1 за період з травня 2018 року по червень 2018 року сума надміру виплаченої житлової субсидії становить 20378,85 грн. (а.с.33-36).
Факт отримання житлової субсидії відповідачем не заперечувався.
Згідно повідомлень від 16 липня 2020 року, 11 серпня 2020 року, 18 вересня 2020 рку позивач повідомляв ОСОБА_1 про те, що їй надміру перерахована сума житлової субсидії в розмірі 20378,85 грн., внаслідок свідомого подання документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни. Вказані повідомлення отримані відповідачем, що підтверджено копіями поштових повідомлень про вручення.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Виходячи з аналізу вказаних норм закону, повернення житлової субсидії можливо у випадках, коли особа навмисно подала недостовірні відомості, тобто в діях зазначеної особи має бути наявний прямий умисел, тобто намір ввести в оману орган державної влади.
Пунктом 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (в редакції від 19 серпня 2017 року, яка діяла на час звернення відповідачки з заявою) (далі-Положення) передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні. У відповідності до пункту 13 Положення, громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що сплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.
Відповідно до абз. 9 п. 14 Положення (у редакції постанови КМУ № 329 від 27 квітня 2018 року), після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб).
Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 14 цього Положення, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктом 14 цього Положення.
Орендарям, внутрішньо переміщеним особам, громадянам, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарствам, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб у попередньому сезоні менша, ніж кількість зареєстрованих осіб, призначення житлової субсидії на наступний опалювальний (неопалювальний) сезон здійснюється після подання нових заяви та декларації.
У випадках, передбачених цим Положенням, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може подати документи щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії, про що інформує громадян у порядку, визначеному у пункті 14 цього Положення.
Якщо інформацію, необхідну для проведення автоматичного розрахунку житлової субсидії, отримати неможливо внаслідок помилки в персональних даних особи, виявленої під час обміну інформацією із суб`єктами надання інформації, визначеними у пункті 14 цього Положення, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення рекомендованим листом повідомляє громадянину про необхідність виправлення помилки і проводить розрахунок житлової субсидії протягом 10 днів після подання ним оновлених даних та отримання необхідної інформації.
У разі коли протягом 30 календарних днів після отримання повідомлення про необхідність виправлення помилки громадянин не вчинить дій щодо її виправлення, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може відмовити в призначенні житлової субсидії на наступний сезон, якщо житлову субсидію неможливо призначити без такої інформації.
Громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема: зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарства (орендар, внутрішньо переміщена особа - членів домогосподарства, які фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), їх соціального статусу; зміни у складі сім`ї члена домогосподарства; зміну переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання; зміну переліку витрат на управління багатоквартирним будинком; зміну управителя, виконавця комунальних послуг, створення об`єднання; настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 6 цього Положення. У разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства подаються нові заява та декларація.
Відповідно до п. 14 Положення № 848 (в редакції від 19 серпня 2017 року, яка діяла на час звернення відповідачки з заявою), громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом місяця поінформувати структурний підрозділ з питань соціального
захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (орендар - про осіб, які фактично проживають), їх соціального статусу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, підприємств -
виробників/виконавців житлово-комунальних послуг, закінчення строку реєстрації місця перебування, купівлю товарів або оплату послуг, передбачених підпунктом 5 пункту 5 цього Положення, шляхом подання відповідних документів. У разі зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб подаються також нові заява і
декларація.
Виходячи з аналізу вказаних норм обов`язок отримувача субсидії інформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення та подавати нові заяву і декларацію виникає лише у разі зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб.
Судом встановлено, що 25 вересня 2017 року відповідач звернулася до позивача з заявою про призначення житлової субсидії, шляхом заповнення наданих позивачем заяви та декларації, форми яких були встановлені на момент звернення та надала необхідні документи для призначення субсидії. 
При заповненні заяви та декларації ОСОБА_1 не вносила даних про те, що перебувала в шлюбі з 2004 року з ОСОБА_2 , який не зареєстрований за адресою проживання відповідача, оскільки форми заяви та декларації не передбачали внесення цих даних і на час звернення з заявою субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначалася виходячи із середньомісячного сукупного доходу осіб зареєстрованих у житловому приміщенні (п. 7, 12 Положення).
Рішенням УСЗН ДСГП «Про призначення субсидії» від 16 листопада 2017 року, відповідачу призначено житлову субсидію з вересня 2017 року по квітень 2018 року, та в подальшому, на підставі п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №848 від 21 жовтня 1995 року (редакція якого діяла на момент виникнення спірних правовідносин), житлова субсидія на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на наступні періоди, тобто з травня 2018 по червень 2020 року, призначалась відповідачці позивачем автоматично та за вказаний період їй було перераховано 20378,85 грн.
Протягом періоду отримання відповідачкою житлової субсидії, до нормативно-правових актів, що регулюють порядок та умови надання житлових субсидій, зокрема Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21жовтня 1995 року №848 внесено ряд змін.
Наказом Міністерства соціальної політики України 02 травня 2018 року № 604, до якого вносилися зміни наказами Міністерства соціальної політики № 11 від 08 січня 2019 року, № 1528 від 23 жовтня 2019 року, № 1740 від 21 листопада 2018 року, № 11 08 січня 2019 року, № 1528 від 23 жовтня 2019 року було затверджено нову форму заяви про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі та форму декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, зокрема в розділі II, вже було необхідно вказувати дані про членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання).
Вимоги позивача про повернення субсидії обґрунтовані тим, що відповідачка при поданні заяви про призначення їй субсидії приховала інформацію про повний склад членів домогосподарства, тобто діяла недобросовісно.
Тягар доказування недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум, тому згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України ці обставини має довести позивач.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).
Разом з тим, 25 вересня 2017 року відповідач заповнила заяву та декларацію наданого їй зразка, де зазначила всі передбачені відомості, що відповідало на той час встановленим вимогам, і позивачем не надано будь-яких допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 на час подання заяви та декларації для отримання субсидії на відшкодування витрат з оплати житлово-комунальних послуг та в подальшому діяла недобросовісно, оскільки остання на першу вимогу позивача з`явилася до органу соціального захисту, заповнила заяву та декларацію нового зразка та повідомила усі дані про її сімейний стан, зокрема про перебування у шлюбі та зазначила дані про чоловіка ОСОБА_2 , що свідчить про її добросовісну поведінку та відсутність у неї умислу на отримання від позивача коштів без достатньої на те правової підстави, а тому позивачем (платник грошових коштів) не доведено факт недобросовісності дій відповідача (набувача грошових коштів)
Грошові кошти у вигляді житлової субсидії надані позивачем відповідачу добровільно та на підставі необхідних для цього документів, тому підстави для стягнення з відповідачки надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії відсутні.
Таким чином, суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним у справі доказам та з урахуванням всіх обставин у справі правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, аналогічні позовним вимогам, які були предметом розгляду у суді першої інстанції та повторного правового аналізу не потребують.
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду, є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області – залишити без задоволення.
Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                М.Ю. Петешенкова

Судді:                                                                        В.С. Городнича

                                                                               О.В. Лаченкова