ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14005/19                               Головуючий у 1-й інстанції:  Скочок Т.О. 
                                                                                  Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  09 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                              Василенка Я.М.,
суддів                                        Кузьменка В.В., Коротких А.Ю.,
за участю секретаря                    Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2020 у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 
                                           В С Т А Н О В И В:
ПрАТ «Енергополь-Україна» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.05.2019 № 05952615140105, № 05942615140105.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2020 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.05.2019 № 05942615140105 в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 68   105 105 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.05.2019 № 05952615140105 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на 3   388   700 грн. (з них за основним платежем - 2   710   960 грн., за штрафними санкціями - 677   740 грн.); в решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням приватне акціонерне товариство «Енергополь-Україна» та Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) звернулись із апеляційними скаргами, в яких позивач просить скасувати оскаржуване рішення в частині часткового визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.05.2019 № 05952615140105 та прийняти в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задовольнити повністю; відповідач просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги відповідача необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що працівниками ГУ ДФС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка ПрАТ «Енергополь-Україна» з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, за результатом якої складений акт від 11.04.2019 № 227/26-15-14-01-05/20022334 (далі - акт перевірки). 
Згідно висновків цього акта перевірки перевіряючі серед іншого встановили порушення позивачем норм п.п. 44.1, 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п.п. 5, 7 і 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, пп. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, п. 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 №193. Внаслідок цього акціонерним товариством було занижено податок на прибуток у загальному розмірі 18  950 440 грн., в т.ч. за 2016 рік на 15  990  716 грн., за  2017 рік на 11 845  218 грн., за 9 місяців 2018 року на 2  630 726 грн.
Не погоджуючись із висновками акта перевірки ПрАТ «Енергополь-Україна» подало до ГУ ДФС у м. Києві письмові заперечення на цей акт перевірки.
За результатами розгляду таких заперечень платника податку ГУ ДФС у м. Києві дійшло висновку про необхідність викладення висновків перевірки у новій редакції, про що оформило лист від 08.05.2019 № 86043/10/26-15-14-01-05. А саме висновки акта перевірки викладені у наступній редакції:  п.п. 44.1, 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п.п. 5, 7 і 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, пп. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, п. 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 №193. Внаслідок цього акціонерним товариством було занижено податок на прибуток у загальному розмірі 14  726 360 грн., в т.ч. за 2016 рік на 4  474 496 грн., за  2017 рік на 7  621 138 грн., за 9-ть місяців 2018 року на 2  630 726 грн., та водночас завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 9 місяців 2018 року на 214  773  890 грн. 
13.05.2019 ГУ ДФС у м. Києві на підставі акта перевірки прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
- форми «П» за № 05942615140105, яким зменшило суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларованого позивачем у декларації за 3 квартали 2018 року (реєстр. №9240127690 від 02.11.2018), на 214  773  890 грн.;
- форми «Р» за № 05952615140105, яким визначило позивачу до сплати грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, у розмірі 18  407 950 грн. (в т.ч. за основним платежем - 14 726 360 грн., за штрафними санкціями - 3  681 590 грн.).
В подальшому, рішенням Державної фіскальної служби України від 11.07.2019 № 32162/6/99-99-11-04-01-25 про результати розгляду скарги вказані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін.
Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що податкове повідомлення-рішення від 13.05.2019 № 05942615140105 підлягає скасуванню в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 68  105 105 грн., а податкове повідомлення-рішення від 13.05.2019 № 05952615140105 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на 3  388  700 грн. (з них за основним платежем - 2  710  960 грн., за штрафними санкціями - 677  740 грн.), оскільки в цій частині висновки акта перевірки матеріалами справи не підтвердились.
ПрАТ «Енергополь-Україна» у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Відповідач у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог не відповідає вимогам КАС України та підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції не були з`ясовані всі обставини справи, не досліджені та не враховані надані до суду докази.
Колегія суддів вважає доводи позивача обґрунтованими, а відповідача безпідставними та частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 ПК України (у редакції чинній з 01.01.2015), об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Тобто, податок на прибуток обчислюється виходячи з бухгалтерського фінансового результату, визначеного за правилами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, відкоригованого на різниці, передбачені ПК України.
За змістом п. 44.1 і п. 44.2 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
Зокрема, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
При цьому, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (абз. 1 п. 44.6 ст. 44 ПК України).
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХIV (далі - Закон № 996-ХIV).
Так, ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХIV встановлено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом норм ч. 1 і 2 ст. 6 Закону № 996-ХIV державне регулювання бухгалтерського обліку та фінансової звітності в Україні здійснюється з метою: створення єдиних правил ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності, які є обов`язковими для всіх підприємств та гарантують і захищають інтереси користувачів; удосконалення бухгалтерського обліку та фінансової звітності.
Зокрема, регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 602 «Короткострокові кредити банків в іноземній валюті» з`ясовано, що станом на 01.01.2016 обліковується кредиторська заборгованість перед нерезидентом «PBG SA» у розмірі 118 943 655,62 грн. (в еквіваленті 19 231 920 польських злотих). Також, відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 6852 «Розрахунки з іншими кредиторами» заборгованість по нарахованим відсоткам по заборгованості перед нерезидентом «PBG SA» станом на 01.01.2016 становить 45 807 972, 08 грн. (екв. 7 406 660,32 злотих).
Станом на 30.09.2018 у ПрАТ «Енергополь-Україна» обліковується кредиторська заборгованість перед нерезидентом «PBG SA» при розмірі 118 943 655,62 грн. ( в еквіваленті 19 231 920 польських злотих) та заборгованість по нарахованим відсоткам 57 358 421, 84 грн. (екв. 7 406 660,32 злотих).
Згідно з пунктом 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» від 07.02.2013 року № 73 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868, зобов`язання - заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди. 
Пунктом 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку від 29.11.99 року № 290, визначено, що доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню. 
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності викладені у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку № 11 «Зобов`язання», затвердженому наказом Міністерства фінансів України Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання"  від 31.01.2000 року № 20 (далі - П(С)БО № 11). Відповідно до вимог пункту 5 П(С)БО № 11, якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання, яке не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду. 
Згідно з п. 7.4 розділу ІІІ Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, під час інвентаризації розрахунків шляхом документальної перевірки установлюються зокрема, правильність і обґрунтованість сум дебіторської, кредиторської і депонентської заборгованостей, у тому числі суми кредиторської і депонентської заборгованостей, щодо яких строк позовної давності минув.
Відповідно до пп. 14.1.257 ПКУ сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, вважається безповоротною фінансовою допомогою та згідно з вимогами пп. 135.5.4 ПКУ включається до складу інших доходів.
При визначенні об`єкта оподаткування суми безнадійної кредиторської заборгованості враховуються у складі інших доходів (пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 зазначеного Кодексу).
В декларації з податку на прибуток за 2018 рік позивач відобразив списання безнадійної заборгованості перед «PBG SA» у встановленому з вищезазначеним законодавством порядку та яку було подано до податкового органу 27.02.2019.
Згідно звіту про фінансові результати підприємства (звіт про сукупний дохід) за 2018 рік,  кредиторська заборгованість перед «PBG SA» у сумі 206 293 641 грн., у т.ч. сума основного боргу - 148 935 219,44 грн., нараховані відсотки - 57 358 421,84 грн., була врахована у складі інших операційних доходів (р. 2120), задекларована сума яких складає 201 158 000 грн. та до складу інших доходів (р. 2240), задекларована сума яких складає 83 105 000,00 грн.
Згідно акта перевірки «…ПрАТ ««Енергополь-Україна» надано до перевірки додаткову угоду до договору про переведення боргу  від 19.06.2009, яка укладена у м. Києві 30.06.2010, а саме: «Юридична особа за законодавством України: акціонерне товариство закритого типу  «Енергополь-Україна» (ЄДРПОУ 2002234), надалі за текстом - «Новий боржник», з однієї сторони та юридична особа за законодавством республіки Польща: акціонерне товариство  «ПБГ» (код 631048917), надалі за текстом «кредитор», з другої сторони, вирішили внести зміни до договору про переведення боргу від 19.06.2009 в наступні пункти договору та викласти в новій редакції: «В порядку та на умовах визначених цим договором, первісний боржник переводить свій борг (грошове зобов`язання) у розмірі злоті (дев`ятнадцять мільйонів двісті тридцять одна тисяча дев`ятсот двадцять) за договором позики від 19 червня 2009р., укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник заміняє первісного боржника у зобов`язанні, що виникає із зазначеного вище договору позик і приймає на себе обов`язки первісного боржника за основним договором. Відсоткова ставка з 01 грудня 2010р. згідно умови договору 7% річних.». «Не пізніше 31 грудня 2015р.  Новий боржник сплачує кредитору борг (грошове зобов`язання) за основним договором 19 231 920 (дев`ятнадцять мільйонів двісті тридцять одна тисяча дев`ятсот двадцять) злотих шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора зазначений у цьому договорі».
Відповідно до вищезазначеного, кредиторська заборгованість за даними фінансово-господарськими взаємовідносинами виникла 31.12.2015, про що ПрАТ «Енергополь-Україна» було зазначено у бухгалтерському обліку та звітності за 2015 рік у вигляді наявності кредиторської заборгованості по рахунку 602 «Короткострокові кредити банку» та балансу підприємства (форма 1) в розділі «Пасив» у рядку «Короткострокові кредити банку», про що свідчать дані регістру бухобліку по рахунку 602 та балансу (форма 1) до декларації з податку на прибуток за 2016 рік. 
Вищезазначене свідчить про те, що строк позовної давності (1095 днів) за вищевказаною кредиторською заборгованістю, яка виникла станом на 31.12.2015 закінчується у кінці 2018 року та у відповідності до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 та п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України повинна бути зарахована до складу інших доходів бухгалтерської та податкової звітності підприємства за 2018 рік, що в свою чергу і було здійснено позивачем.
Що стосується правомірності висновків контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства при відображенні в бухгалтерському обліку заборгованості в іноземній валюті перед нерезидентом - компанією «WSCHODNI INVEST Sp.z.o.o.», колегія суддів зазначає наступне.
Згідно руху грошових коштів по розрахунковому рахунку нерезидента «WSCHODNI INVEST Sp.z.o.o» (Польща) № НОМЕР_1 Bank Pekao за період з 24.08.2009 по 10.08.2020, на розрахунковий рахунок  ПрАТ «Енергополь-Україна» надійшли грошові кошти у загальній сумі 6 300 000,00 дол. США.
Згідно руху грошових коштів по даному рахунку ПрАТ «Енергополь-Україна» не здійснювалося повернення даної позики та сплата відсотків за її використання.
Згідно даних бухгалтерського обліку  позивача (регістр бухобліку по рахунку 502 за 2016р.) ПрАТ «Енергополь-Україна» станом на 01.01.2016 має кредиторську заборгованість за договором позики від 10.08.2009 № 1/U  у сумі 5 000 000,00 дол. США в еквіваленті 135 954 290,00 грн. та  № 2/U від 01.12.2009 у сумі  1 300 000,00 дол. США в еквіваленті 35 348 115,40 грн.
Згідно даних бухгалтерського обліку підприємства (регістр бухобліку 602, 6852), станом на 30.09.2018 за договором позики від 10.08.2009  № 1/U рахується заборгованість по основній сумі позики у розмірі 141 491 310,00 грн. та по нарахованим відсоткам за користування позикою на суму 116 527 124, 04 грн. (екв. 4 117 819,11 дол. США).
Згідно даних бухгалтерського обліку підприємства, станом на 30.09.2018 за договором позики № 2/U від 01.12.2009 рахується заборгованість по основній сумі позики у розмірі 36 787 740,60 грн. та по нарахованим відсоткам за користування позикою на суму 27 421 672,68 грн. (екв. 969 033,21 дол. США).
Згідно Положення (стандарту) бухобліку 21 «Вплив змін валютних курсів», що затверджено наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 №193 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.08.2000 за № 515/4736: 
- п. 4 Господарська одиниця за межами України - дочірнє, асоційоване, спільне підприємство, філія, представництво або інший підрозділ підприємства, які перебувають або ведуть господарську діяльність за межами України; Курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах; 
- п. 5  Операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат). Підприємство може операції з безготівкових розрахунків в іноземній валюті відображати у валюті звітності у сумі, визначеній у документах банку, з урахуванням особливостей застосування банком валютного курсу на дату здійснення операції, у разі якщо це не суперечить вимогам податкового і митного законодавства в частині застосування валютного курсу; 
- п. 8  Визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу. При визначенні курсових різниць на дату здійснення господарської операції застосовується валютний курс на початок дня дати здійснення операції. Підприємство може здійснити перерахунок залишків на кінець дня за монетарними статтями в іноземній валюті, за якими протягом дня здійснювались господарські операції із застосуванням валютного курсу, встановленого на кінець цього дня; Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат); 
- п. 9  Курсові різниці, які виникають щодо дебіторської заборгованості або зобов`язань за розрахунками із господарською одиницею за межами України, погашення яких не плануються і не є ймовірними в найближчій перспективі, відображаються у складі іншого додаткового капіталу та відображаються в іншому сукупному доході.
Згідно з Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 23 «Розкриття інформації щодо пов`язаних сторін», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.06.2001 № 303, асоційоване підприємство - це підприємство, на яке інвестор має суттєвий вплив і яке не є дочірнім або спільним підприємством інвестора.  
Згідно з Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 12 «Фінансові інвестиції», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 26.04.2000 № 91 Суттєвий вплив -  повноваження брати участь у прийнятті рішень з фінансової, господарської та комерційної політики об`єкта інвестування без здійснення контролю цієї політики. Свідченням суттєвого впливу, зокрема, можуть бути: 1) володіння двадцятьма або більше відсотками акцій (статутного капіталу) підприємства; 2) представництво в раді директорів або аналогічному керівному органі підприємства; 3) участь у прийнятті рішень; 4) взаємообмін управлінським персоналом; 5) забезпечення підприємства необхідною техніко-економічною інформацією. Фінансові інвестиції первісно оцінюються та відображаються у бухгалтерському обліку за собівартістю. Собівартість фінансової інвестиції складається з ціни її придбання, комісійних винагород, мита, податків, зборів, обов`язкових платежів та інших витрат, безпосередньо пов`язаних з придбанням фінансової інвестиції. Інвестор - особа або організація (в тому числі комерційна компанія, держава і т.д.), що розміщують капітал з метою подальшого отримання прибутку (здійснює інвестиції). Розміщується інвестором капітал може бути як його власний, так і позиковий. Якщо той чи інший проект виявиться збитковим, капітал буде втрачено повністю або частково.
Згідно Закону України «Про режим іноземного інвестування» № 93/96 - ВР від 19.03.1996 (із змінами та доповненнями) 1) іноземні інвестори - суб`єкти, які провадять інвестиційну діяльність на території України, а саме: юридичні особи, створені відповідно до законодавства іншого, ніж законодавство України; 2) іноземні інвестиції - цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об`єкти інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту; Іноземні інвестиції можуть вкладатися в будь-які об`єкти, інвестування в які не заборонено законами України.
Колегія суддів зауважує, що в акті перевірки визначено, що «…нерезидент  «WSCHODNI INVEST Sp.z.o.o» (Польща) є засновником підприємства ПрАТ «Енергополь-Україна» та має внесок в розмірі 49 % у статутному капіталі підприємства».
Відповідно до п. 4 П(С)БО 21 «господарська одиниця за межами України» - це дочірнє, асоційоване, спільне підприємство, філія, представництво або інший підрозділ підприємства, які перебувають або ведуть господарську діяльність за межами України.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що особа, на користь якої має повертатись заборгованість, якою (особою) у розглядуваному випадку є нерезидент - один із засновників позивача, повинна мати статус одного із наведених вище підприємств, підрозділів, по суті, - така особа має бути підпорядкованою ПрАТ «Енергополь-Україна». 
Разом з тим, документальні докази, які свідчать про те, що компанія «WSCHODNI INVEST Sp.z.o.o.» є по відношенню до позивача філією, дочірнім підприємством ПрАТ «Енергополь-Україна» або спільним підприємством, представництвом позивача або підрозділом, у матеріалах справи відсутні. 
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки акта перевірки щодо порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ, п. 9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, за якими ПрАТ «Енергополь-Україна» не включило до складу інших доходів суму курсових різниць (нарахованих на боргові зобов`язання по отриманим позикам, що не виплачувались), в результаті чого встановлено заниження доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, та як наслідок заниження фінансового результату на загальну суму 56 880 236 грн., не відповідають дійсності.
Також, з огляду на вказане вище, протиправними є і висновки акта перевірки щодо завищення суми по відображенню від`ємного значення курсових різниць (нарахованих на залишки боргових зобов`язань по отриманим позикам, що не виплачувались та на відсотки по даним позикам) в р. 2270 Звіту про фінансові результати «інші витрати» на загальну суму 121 203 675 грн.
Крім того, колегія суддів враховує висновок судово-економічної експертизи № 1- 14/05/2021-се  від 14.05.2021, що був наданий товариством з обмеженою відповідальністю «Дослідницький інформаційно-консультаційний центр» у даній справі. 
На вирішення судово-економічної експертизи, Шостим апеляційним адміністративним судом в ухвалі суду від 04.08.2020 було поставлено наступні питання:
1. Чи підтверджуються документально висновки акта від 11.04.2019 № 227/26-15-14-01-05/20022334 про результати документальної планової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (код ЄДРПОУ - 20022334) з питань дотримання вимог податкового законодавства в період з 01.01.2016 по 30.09.2018, валютного законодавства за період 01.01.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2016 по 30.09.2018 щодо порушення ПрАТ «Енергополь-Україна» норм п.п. 44.1, 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п.п. 5, 7 і 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, пп. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, п. 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 № 193, внаслідок чого ПрАТ «Енергополь-Україна» було занижено податок на прибуток у загальному розмірі 14 726 360, 00 грн., в т.ч. за 2016 рік на 4 474 496, 00 грн., за 2017 рік на 7 621 138, 00 грн., за 9-ть місяців 2018 року на 2 630 726, 00 грн., та водночас завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 9-ть місяців 2018 року на 214 773 890, 00 грн.?
2. Чи підтверджуються документально збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, у розмірі 18 407 950, 00 грн. (в т.ч. за основним платежем - 14 726 360, 00 грн., за штрафними санкціями - 3 681 590, 00 грн.), зазначене у податковому повідомленні-рішенні форми «Р» № 05952615140105 від 13.05.2019?
З висновку експертизи вбачається, що висновки акта перевірки від 11.04.2019 № 227/26-15-14-01-05/20022334 про результати документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Енергополь - Україна» внаслідок чого ПрАТ «Енергополь - Україна» було занижено податок на прибуток у загальному розмірі 14 726 360,00 грн. та водночас завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 9 місяців 2018р. на 214 773 890 грн. експертом документально не підтверджується. Та відповідно збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства, створених за участю іноземних інвесторів, у розмірі 18 407 950,00 грн. зазначене у податковому повідомленні - рішенні форми «Р» № 05952615140105 від 13.05.2019 експертом також документально не підтверджується.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.05.2019 № 05952615140105, № 05942615140105 та наявність підстав для їх скасування, а також задоволення позову.
Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
ПрАТ «Енергополь-Україна» надало до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню. 
При цьому, колегія суддів зауважує, що Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві, на відміну від позивача, не надано до суду доказів, які б спростовули правомірність рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим у задоволенні апеляційної скарги відповідача необхідно відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З наявного в матеріалах справи платіжного доручення вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 28  815, 00 грн., які слід стягнути з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна».
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2020 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.05.2019 № 05952615140105 та № 05942615140105.
Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 код ЄДРПОУ - 44116011) за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (04202, м. Київ, вул. Кондратюка Юрія, 1, код ЄДРПОУ - 20022334) судовий збір в сумі 28 815,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                Кузьменко В.В. 

                                                                                          Коротких А.Ю.

Повний текст постанови виготовлений  11.06.2020.