ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2021 року                                                                                      Справа № 906/1463/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Василишин А.Р. 
секретар судового засідання Пацьола О.О.
за участю представників сторін:
позивача: Ленський І.О. (адвокат)
відповідача: Приведьон В.М. (адвокат) 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення господарського суду Житомирської області від 23 березня 2021 року у справі №906/1463/20 (повний текст складено 05 квітня 2021 року, суддя Сікорська Н.А.)
за позовом фізичної особи-підприємця Ястремської Алли Євгенівни
до Акціонерного товариства "Житомиробленерго"
про скасування рішення комісії

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Житомирської області від 23 березня 2021 року №906/1463/20 задоволено позов фізичної особи-підприємця Ястремської Алли Євгенівни до Акціонерного товариства "Житомиробленерго" про скасування рішення комісії. Скасовано рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії АТ "Житомиролбленерго", оформлене протоколом №18 від 17 вересня 2020 року про нарахувння фізичній особі-підприємцю Ястремській Аллі Євгеніївні вартості обсягу необлікованої електроенергії в сумі 48802,37 грн. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Житомиролбленерго" (10008, м.Житомир, вул.Пушкінська, 32/8, код ЄДРПОУ 22048622) на користь фізичної особи - підприємця Ястремської Алли Євгеніївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2102,00 грн. судового збору та 7400,00 грн. судових витрат на надання професійної правничої допомоги.
Вказане рішення мотивоване тим, що комісія під час розгляду акта про порушення №00786 від 04 серпня 2020 року не в повній мірі дослідила обставини вчинення/невчинення правопорушення споживачем, а також наявність самого факту відключення електропостачання позивача, встановлення якого є важливим для визначення чи було здійснене самовільне підключення після відключення, що призвело до прийняття неправомірного рішення про нарахування позивачу 48802,37 грн. за необліковану електричну енергію.
Не погодившись із згаданим рішенням, АТ "Житомиробленерго" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 22 березня 2021 року у справі №906/1463/20 та постановити нове, яким у позові відмовити.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що 04 серпня 2020 року, представниками відповідача, проведено технічну перевірку вузла обліку позивача за адресою: Житомирська область, місто Коростишів, вулиця Жовтнева, 100. Перевірялося підприємство, що здійснює свою діяльність у сфері обробки каменю. При здійсненні даної перевірки, представниками відповідача виявлено недотримання позивачем вимог статті 77 Закону, пункту 1.1.2 ПРРЕЕ, а саме самовільне підключення електроустановок до електричної мережі без порушення схеми обліку після відключення за заборгованість, позивач самовільно поновив електропостачання включивши перемикач у щитку РУ-0.4 кВ КТП-130. Апелянт вважає, що висновки викладені в оскаржуваному рішенні є надуманими та покликані спростувати факт порушення позивачем ПРРЕЕ що був закріплений в акті про порушення ПРЕЕ №00786-20. 04 
Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що у зв`язку з тим, що позивач не з`явився на засідання комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, а свої заперечення виклав лише у акті про порушення ПРРЕЕ №00786-20, щодо яких не було надано об`єктивних пояснень у зв`язку з його відсутності на комісії, останньою не було прийнято до уваги пояснення позивача у вигляді нічим не підкріпленого твердження про те, що самовільного підключення не було оскільки не було відключення, яке комісією сприйнято голослівним, а отже об`єктивно не взято до уваги та правомірно зроблено висновки про причетність позивача до здійснення порушення ПРРЕЕ.
Також, АТ "Житомиробленерго" заперечує щодо судових витрат відповідача. Дані витрати ні чим не підтверджені, не надано чіткого обгрунтування вимог щодо співмірності витрат на правничу допомогу з сумою, яка вказана у позовній заяві.
Листом №906/1463/20/2646/21 від 21 квітня 2021 року матеріали справи витребувано з господарського суду Житомирської області.
26 квітня 2021 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/1463/20.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 квітня 2021 року у справі №906/1463/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Житомиробленерго" на рішення господарського суду Житомирської області від 23 березня 2021 року у справі №906/1463/20 та призначено дату судового засідання на 26 травня 2021 року.
18 травня 2021 року від АТ "Житомиробленерго" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні по справі №906/1463/20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.
Безпосередньо в судовому засіданні 26 травня 2021 року, яке проводилось в режимі відеоконференції у відповідності до статті 197 ГПК України представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Акціонерне товариство "Житомиробленерго" є оператором системи розподілу на території Житомирської області виключно з надання послуг з розподілу електричної енергії.
25 грудня 2019 року між ФОП Ястремською А.Є. та АТ "Житомиробленерго" було укладено договір №251 споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії №251Y /а.с.5-7, 11-12/.
Згідно додатку №2 до договору №251 - Паспорт точки (точок) розподілу електричної енергії, послуги з розподілу електроенергії надаються ФОП Ястремській А.Є. на будівлю молокозаводу (частка 1/2) за адресою: м.Коростишів, вул.Жовтнева, буд.100 /а.с.8/.
За твердженням відповідача, 16 червня 2020 року на адресу ФОП Ястремської А.Є. було надіслано попередження про припинення надання послуги з розподілу електричної енергії, у зв`язку із наявністю заборгованості в сумі 1454,34 грн. /а.с.42/.
25 червня 2020 року, відповідачем, на підставі завдання від 25 червня 2020 року №287, здійснено припинення послуги з розподілу електричної енергії позивачу у РУ-0.4 кВ КТП-130 (комплексна трансформаторна підстанція) на межі розподілу балансової належності /завдання а.с.43/.
04 серпня 2020 року уповноваженими працівниками Коростишівського РЕМ АТ "Житомиробленерго", в присутності споживача ФОП Ястремської А.Є., була проведена перевірка нежитлового приміщення будівлі молокозаводу за адресою: м.Коростишів, вул.Жовтнева, 100, за результатами якої складено акт про порушення (ПРРЕЕ) №00786-20, в якому вказано про факт самовільного підключення електроустановок до електричної мережі без порушення схеми обліку після відключення за заборгованість /а.с.17/.
В акті вказано, що ФОП Ястремською А.Є. порушено п.п.5 п.8.4.2 ПРРЕЕ, зазначено схему електроживлення споживача із позначенням межі розподілу.
В пункті 5 акта вказано, що паспортних даних на струмоприймачі не надано, споживач відмовився увімкнути електрообладнання для проведення вимірів.
Відносно заходів, яких було вжито або які необхідно вжити для усунення порушення зазначено - не порушувати правила ПРРЕЕ.
Зазначено, що комісія оператора системи з розгляду акта про порушення буде проводити засідання 17 вересня 2020 року об 11 год.00 хв.
ФОП Ястремська А.Є. в графі "Зауваження до складеного акта" вказала, що самовільного підключення не було, оскільки не було відключення.
Зазначений акт підписаний представниками Коростишівського РЕМ АТ "Житомиробленерго" у кількості 3 осіб та ФОП Ястремською А.Є. 
В акті зазначено, що другий примірник акта було вручено споживачу та проставлено підпис ФОП Ястремською А.Є.
Зазначено, що до акта  про порушення додається фотофіксація.
17 вересня 2020 року відбулося засідання комісії АТ "Житомиробленерго" з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ.
Представник споживача на засідання комісії не прибув.
Відповідно до протоколу №18 від 17 вересня 2020 року комісія АТ "Житомиробленерго" на засіданні з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ за результатами розгляду акту №00786 від 04 серпня 2020 року вирішила здійснити нарахування з дня відключення електроустановки споживача до дня виявленого порушення; із застосуванням коефіцієнту використання електричного обладнання 0,6 визначено обсяг необлікованої електричної енергії на суму 48802,37 грн. /а.с.13/.
В розрахунку по акту №00786 від 04 серпня 2020 року наведено вихідні дані, які були застосовані при обрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної ФОП Ястремській А.Є. /а.с.14/.
Протокол засідання комісії від 17 вересня 2020 року, розрахунок по акту та рахунок на відшкодування завданих збитків (за необліковану електроенергію) були надіслані позивачу разом з претензією №12 від 17 вересня 2020 року /а.с.16/.
ФОП Ястремська А.Є., не погоджуючись з рішенням відповідача про нарахування обсягу необлікованої електричної енергії на суму 48802,37грн., звернулася до господарського суду Житомирської області  з даним позовом про скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення правил роздрібного ринку електричної енергії АТ "Житомиробленерго" про нарахування ФОП Ястремській А.Є. вартості обсягу необлікованої електроенергії в сумі 48802,37 грн., яке оформлене протоколом №18 від 17 вересня 2020 року.
Враховуючи вищевикладені обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Предметом позову у цій справі є оскарження рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ.
Отже, зважаючи на предмет позову, визначальним у ньому є доведеність факту порушення ПРРЕЕ споживачем та питання правомірності нарахування відповідачем позивачу суми недоврахованої електричної енергії.
В межах даного предмета спору доказуванню підлягають обставини пов`язані з конкретним порушенням ПРРЕЕ - самовільне підключення після здійсненого відключення електроживлення, дослідженню і оцінці підлягають такі докази, як: акт про порушення, а також протокол засідання комісії та порядок її проведення.
Оскільки, позивач заперечує факт припинення електропостачання до належної йому будівлі, з`ясуванню підлягають також обставини здійснення/нездійснення відключення електроживлення працівниками відповідача 25 червня 2020 року на об`єкті ФОП Ястремської А.Є. - будівлі молокозаводу за адресою: м.Коростишів, вул.Жовтнева, 100. 
Статтею 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначена відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії.
Частиною 1 вказаної статті передбачено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.
Частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Відповідно до пункту 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.
В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.
До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.
За визначеннями, які містяться у пункті 1.1.2 ПРРЕЕ, акт про порушення - документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення на об`єкті споживача цих Правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії;
За змістом підпункту 8.2.6 ПРРЕЕ на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.
Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.
Оператор системи повинен вести журнал реєстрації засідань комісії з розгляду актів про порушення, в якому зазначаються дата проведення засідання; номер протоколу; склад комісії; склад запрошених на засідання комісії (представники Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів); відмітка про присутність або відсутність споживача; перелік питань, які розглядалися на засіданні комісії; час розгляду кожного з питань, зміст окремої думки учасників комісії (у разі її наявності) та стислий зміст рішення.
Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.
У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.
Отже, для зазначення в протоколі відомостей щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, комісія має встановити причетність споживача до порушення ПРРЕЕ, в даному випадку причетність ФОП Ястремської А.Є. до самовільного підключення електроустановок до електричної мережі без порушення схеми обліку після відключення за заборгованість.
З протоколу комісії з розгляду актів про порушення №18 від 17 вересня 2020 року вбачається, що комісія за результатами розгляду акта №00786 від 04 серпня 2020 року вирішила здійснити нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з дня відключення електроустановки споживача до дня виявленого порушення, що вказує на те, що комісія дійшла висновку про причетність ФОП Ястремської А.Є. до порушення ПРРЕЕ.
Однак такі висновки комісії є передчасними і зроблені без з`ясування усіх обставин щодо наявності порушень ПРРЕЕ.
Розглядаючи акт про порушення комісія повинна була надати оцінку щодо зауважень споживача. Однак, жодних висновків чи спростувань щодо зауважень, які вказані в акті про порушення №00780-20, що відключення електроенергії не було, протокол засідання комісії не містить. Сама лише неявка позивача чи його представника на засідання комісії, як про це зазначає АТ "Житомиробленерго" в апеляційній скарзі, не може бути підставою для не розгляду викладених зауважень.
В протоколі зазначено, що комісією розглянуто акт про порушення та фотофіксація порушення. 
Разом з тим, зі змісту протоколу не вбачається, що комісією розглядались документи, які підтверджують факт припинення електропостачання ФОП Ястремській А.Є., зокрема, попередження про припинення надання послуг із розподілу електричної енергії від 16 червня 2020 року, докази його надіслання ФОП Ястремській А.Є., а також завдання №287 від 25 червня 2020 року про відключення та виконання поставленого завдання щодо відключення ФОП Ястремської А.Є.. Вищевказані документи були подані відповідачем до суду  разом із відзивом на позовну заяву /а.с. 42, 43/.
Відповідно до пункту 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення, зокрема, у разі заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи.
Згідно підпункту 1.1.2 ПРРЕЕ, відключення електроустановки це одноразова дія (технологічна операція), яка виконується автоматичним або ручним способом штатними пристроями (вимикач, роз`єднувач) електричної мережі або електроустановки шляхом роз`єднання сусідніх елементів цієї мережі (установки) без порушення її технологічної цілісності, спрямована на знеструмлення електроустановки;
Пунктом 7.10 ПРРЕЕ встановлено, що припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу.
У відповідності до п.п. 11.5.13, 11.5.14. Кодексу систем розподілу, у разі несплати або неповної оплати за послуги з електроживлення у строки, визначені договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, ОСР надає Користувачу письмовим повідомленням (з позначкою про вручення) попередження про припинення електроживлення.  Під час здійснення технічних заходів щодо припинення розподілу електричної енергії ОСР у присутності Користувача здійснює фіксацію показів приладу обліку Користувача на момент припинення розподілу електричної енергії.
Матеріали справи вказують, що 16 червня 2020 року позивачу АТ "Житомиробленерго" було направлено попередження про припинення  надання послуг із розподілу електричної енергії 25 червня 2020 року у зв`язку із наявністю заборгованості в сумі 1454,34 грн. /а.с.42/. Водночас, в супереч п. 11.5.13 Кодексу систем розподілу, даний доказ не містить інформації щодо повідомлення про вручення такого попередження споживачу.
25 червня 2020 року начальником відділу АТ "Житомиробленерго" Осадчим І.І. було видано завдання №287 на проведення відключення РУ 0,4 кв КТП 130 ввідний АВ Л-3 абоненту ФОП Ястремська А.Є.; підстава - заборгованість за реактивну  електричну енергію.
В додатку №6.1 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 25 грудня 2019 року №251, укладеного між ФОП Ястремською А.Є та АТ "Житомиробленерго" "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін по об`єкту: будівля молокозаводу" /а.с. 10/, відображена схема розмежування балансової належності електромереж.
Згідно пунктів 2, 3, 4 Акта, межа розподілу балансової належності електромереж встановлюється на наконечниках кабелю живлення РК-0,4 кВ ТП 130. 
Оператор системи відповідає за: технічний стан та експлуатацію елементів електричних мереж до межі розподілу  балансової належності: ПС 35/10 кВ "Коростишів", ПЛ-10 кВ "РП-5-1", ТП -130.
Споживач несе відповідальність за: технічний стан та експлуатацію елементів електричних мереж після межі розподілу балансової належності, внутрішньої освітлювальної мережі та електрообладнання, за збереження приладу обліку та пломб на ньому, кабель вводу марки АsХSn 4х50 мм кв довжиною 55 м.
Згідно схеми розмежування балансової належності, а також згідно умов пункту 3 Акта розмежування РУ 0,4 кВ КТП 130, за яку несе відповідальність відповідач, як оператор системи, знаходиться на відстані 55 м від електроустановок позивача. 
Зі слів представника відповідача РУ-0.4 кВ КТП-130 знаходиться на зовнішній стороні ТП-130 у металевій шафі, в якій знаходяться лінії електроживлення ФОП Ястремської А.Є., а також вимикачі та кабелі електроживлення інших споживачів. 
Судом першої інстанції з`ясовувалось питання щодо можливості доступу сторонніх осіб до шафи з розподільним пристроєм. На запитання судді, чи закривається на ключ шафа з розподільним пристроєм, представник відповідача ствердно відповісти  не зміг, однак зауважив, що має. В судовому засіданні апеляційного суду представником відповідача було надано пояснення про те, що шафа з розподільним пристроєм замикається на ключ та про ймовірне пошкодження замка позивачем. Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних фактів не надано.
На завданні №287 від 26 травня 2020 року про відключення РУ 0,4 кв КТП 130 ввідний АВ Л-3 абоненту ФОП Ястремська А.Є., нижче міститься відмітка виконавця завдання - Халимівського про виконання наряду 25 червня 2020 року. При цьому, рядок "Показники лічильника" не містить ніяких показань, хоча такі дані мала внести особа, яка виконала відключення (наряд), що суперечить п 11.5.14 Кодексу систем розподілу, зідно якого під час здійснення технічних заходів щодо припинення розподілу електричної енергії ОСР у присутності Користувача здійснює фіксацію показів приладу обліку Користувача на момент припинення розподілу електричної енергії.
Будь-яких відміток про обізнаність фізичної особи-підприємця Ястремської А.Є про дії на РУ 0,4 кВ КТП 130 щодо припинення електропостачання завдання №287 не містить.
Разом з тим, в акті про порушення №00786-20 від 04 серпня 2020 року відповідач вказує, що позивач самовільно включив електроустановки до електричної мережі. При цьому доказів щодо вказаного до матеріалів справи не надано. 
В матеріалах справи міститься фотознімок щитка РУ-0.4 кВ КТП-130, зокрема, автоматичного вимикача, який в ньому розташований /а.с.44/.
За твердженням відповідача на фотознімку зафіксовано виявлене під час проведення перевірки самовільне підключення ФОП Ястремської А.Є. після відключення електроенергії.
Згідно пояснень представника відповідача відключення електричної енергії позивачу відбувалося шляхом приведення автоматичного вимикача у розподільчому щитку РУ-0.4 кВ КТП-130 в положення "вимкнено". 
З фотознімку видно, що на автоматичному вимикачі розміщений листок паперу із написом "Ястремська Л-3 відключено за неуплату", який за твердженням відповідача був прикріплений під час проведення відключення споживача ФОП Ястремської А.Є.
Слід зауважити, що на листку не зазначено дати відключення. Листок начеплено на вимикач, і він не закріплений жодним із способів, який би унеможливлював доступ сторонніх осіб до автоматичного вимикача. Працівники відповідача мали можливість опломбувати вимикач пломбою та зазначити її номер та серію в завданні на відключення. Однак, такого зроблено не було. 
За вказаних обставин, зробити однозначний висновок, що листок був прикріплений під час відключення, чи під час проведення самої перевірки не вбачається можливим.
З огляду на все вищенаведене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що комісія під час розгляду акта про порушення №00786 від 04 серпня 2020 року не в повній мірі дослідила обставини вчинення/невчинення правопорушення споживачем, а також наявність самого факту відключення електропостачання позивача, встановлення якого є важливим для визначення чи було здійснене самовільне підключення після відключення, що призвело до прийняття неправомірного рішення про нарахування позивачу 48802,37 грн. за необліковану електричну енергію. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ АТ "Житомиробленерго", оформлене протоколом №18 від 17 вересня 2020 року, про нарахування ФОП Ястремській А.Є. вартості обсягу необлікованої електроенергії в сумі 48802,37 грн. правомірно задоволені судом першої інстанції.
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
Позивач у позовній заяві просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати та зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу становить 7000,00 /а.с.3/.
23 березня 2021 року позивачем було подано розрахунок суми гонорару адвоката, який становить 9200 грн. та докази сплати позивачем вказаної суми адвокату Ленському І.О. /а.с.82-84/.
22 березня 2021 року відповідачем подано заяву про зменшення витрат щодо надання правничої допомоги.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 ГПК України).
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 16 ГПК України).
Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
У матеріалах справи містяться наступні копії документів: договору про надання правничої допомоги від 20 вересня 2020 року, укладеного між ФОП Ястремською А.Є. та  адвокатом Ленським І.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №693 від 04 жовтня 2012 року, видане Ленському І.О. та оригінал ордеру адвоката від 03 грудня 2020 року.
Відповідно до частин 1-4 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу, позивачем до матеріалів справи надано:
- квитанції до прибуткового касового ордеру від 20 вересня 2020 року №93 на суму 500,00 грн., від 03 грудня 2020 року №108 на суму 4000,00 грн., від 21 січня 2021 року №11 на суму 1200,00 грн., від 12 березня 2021 року №38 на суму 3500,00 грн.;
- розрахунок суми гонорару адвоката за надану правову допомогу.
Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Відповідно до пункту 2 договору про надання правничої допомоги від 20 вересня 2020 року, укладеного між ФОП Ястремською А.Є. та адвокатом Ленським І.О., гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи та загальна сума яких узгоджені сторонами в розрахунку вартості правової допомоги.
Згідно розрахунку суми гонорару адвоката за надану правову допомогу до опису наданих послуг включено:
20 вересня 2020 року – попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, вивчення обставин справи, формування правової позиції - 1 год. – вартість 500,00 грн.;
Жовтень-грудень 2020 року – збір, вивчення документів, підготовка процесуальних документів (адвокатські запити, позовна заява) – 4 год. – вартість 4000,00 грн.;
21 січня 2021 року – участь в судовому засіданні, підготовка відповіді на відзив – 1,2 год. – вартість 1200,00 грн.;
02 лютого 2021 року – підготовка до судового засідання, участь в судовому засіданні – 1 год. – вартість 1000,00 грн.;
04 лютого 2021 року – підготовка до судового засідання, участь в судовому засіданні – 1 год. – вартість 1000,00 грн.;
12 березня 2021 року – підготовка до судового засідання, участь в судовому засіданні – 1,5 год. – вартість 1500,00 грн.;
Проаналізувавши вказаний опис робіт, місцевий суд правомірно зазначив, що послуги з попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин, вивчення обставин справи, формування правової позиції фактично дублюють послуги зі збору, вивчення документів. Крім того, витрати на послуги з попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин, вивчення обставин справи, формування правової позиції не можна вважати витратами пов`язаними з розглядом справи №906/1463/20, а тому суд обгрунтовано відмовив в стягненні 500,00 грн. витрат за вказані послуги.
Щодо послуги з підготовки та участі в судовому засіданні 04 лютого 2021 року, в розрахунку вказано вартість однієї години такої послуги 1000,00 грн. Разом з тим, згідно протоколу судового засідання від 04 лютого 2021 року судове засідання тривало лише 11 хв., а тому розмір витрат 1000,00 грн. за участю в судовому засіданні тривалістю 11 хв. не є розумним та виправданим, у зв`язку з чим такі витрати задовільняються частково в сумі 100,00 грн.
Щодо витрат вказаних в графі підготовка до судового засідання та участь в судовому засіданні 12 березня 2021 року, у даному судовому засіданні відбувався розгляд справи по суті, тобто, згідно приписів статті 194 ГПК України, розглядався та вирішувався спір на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів. Тобто, для участі у даному судовому засіданні не потрібна підготовка, оскільки на цій стадії судового процесу судом не приймаються жодні заяви, клопотання, пояснення по суті справи, а досліджуються вже наявні у справи документи, тому, пункт підготовка до судового засідання 12 березня 2021 року є сумнівним. До того ж, судове засідання 12 березня 2021 року тривало 1 год. 10 хв, а в розрахунку вказано 1,5 год, що не відповідає дійсності З огляду на наведене, суд першої інстанції обгрунтовано задоволив до відшкодування 1100,00 грн.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача, згідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Слід зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція з даного питання викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 11, 15 ГПК України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.
Надавши оцінку поданим позивачем доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, місцевий господарський суд дійшов обгрунтовано висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00 грн. не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності. Обгрунтованими та пропорційними до предмета спору, є витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 7400,00 грн., у зв`язку з чим саме вказана сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.
З огляду на викладене, місцевим судом в повній мірі надана оцінка наданим позивачем доказам, чітко обгрунтована співмірність витрат на правничу допомогу з сумою, яка вказана у позовній заяві, враховано всі аспекти складності справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у господарському суді Житомирської області. Вказаним спростовуються заперечення апелянта щодо розміру судових витрат, про що ним зазначено в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.
За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.
26 травня 2021 року на електронну адресу суду апеляційної інстанції від представника позивача - Ленського І.О. надійшло клопотання про стягнення з апелянта судових витрат у суді апеляційної інстанції в сумі 4200 грн.
Представник АТ "Житомиробленерго" у судовому засіданні заперечив проти розміру судових витрат, вважає, що дані витрати взагалі є безпідставними, а у випадку якщо суд прийде до висновку про їх підставність, вважає їх розмір неспівмірним.  
У відповідності до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).
Виходячи зі змісту поданого представником ФОП Ястремської А.Є. клопотання, до понесених судових витрат на суму 4200 грн. у справі №906/1463/20 стороною включено наступні витрати:
- підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу - 1000 грн.;
- підготовка до судового засідання, участь в судовому засіданні - 2000 грн.;
- транспортні витрати 400 км * 3,00 грн (м.Коростишів - м.Рівне) - 1200 грн.
Суд зазначає, що наведені транспортні витрати не віднесено до пунктів 1-3 частини 3 статті 123 ГПК України. Аналізуючи їх на предмет відповідності витратам, вказаним у пункті 4 згаданої норми, суд приходить висновку, що диспозиція цього пункту пов`язує віднесення витрат учасника судового процесу до категорії "витрат, пов`язаних з розглядом справи", а відтак і до категорії "судових витрат" - їх пов`язаність з вчиненням інших "процесуальних дій".
Суд вважає, що будь-які дії учасника цієї господарської справи, пов`язані із її розглядом судом, зокрема: забезпечення явки в судове засідання, участь у ньому, відправлення та подання документів є процесуальними діями в розумінні пункту 4 частини 3 статті 123 ГПК України, а тому витрати, що понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що понесені позивачем транспортні витрати, є такими, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, та правомірно заявлені позивачем на підставі пункту 4 частини 3 статті 123 ГПК України.
Однак, частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження заявлених в розрахунку транспортних витрат, а тому колегія суддів відмовляє в їх стягненні.
В судовому засіданні 26 травня 2021 року, на запитання головуючого судді представник позивача надав відповідь, що ним було подано всі докази на підтвердження судових витрат.
Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 ГПК України).
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 16 ГПК України).
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
У матеріалах справи містяться наступні копії документів: договору про надання правничої допомоги від 20 вересня 2020 року, укладеного між ФОП Ястремською А.Є. та адвокатом Ленським І.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №693 від 04 жовтня 2012 року, видане Ленському І.О., оригінал ордеру адвоката від 26 травня 2021 року, розрахунок суми гонорару адвоката за надану правову допомогу від 26 травня 2021 року та квитанція до прибуткового касового ордеру №75 від 26 травня 2021 року про сплату 4200 грн.
Відповідно до частин 1-4 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Відповідно до пункту 2 договору про надання правничої допомоги від 20 вересня 2020 року, укладеного між ФОП Ястремською А.Є. та адвокатом Ленським І.О., гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи та загальна сума яких узгоджені сторонами в розрахунку вартості правової допомоги.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, згідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 11, 15 ГПК України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.
Надавши оцінку поданим позивачем доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів прийшла до висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності та є співмірними із обсягом наданих послуг та предметом спору. З огляду на викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати за надану правову допомогу в сумі 3000 грн.
Керуючись ст. ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                   
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Господарського суду Житомирської області від 23.03.21р. у справі № 906/1463/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 23 березня 2021 року у справі №906/1463/20 залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства "Житомиролбленерго" (10008, м.Житомир, вул.Пушкінська, 32/8, код ЄДРПОУ 22048622) на користь  Фізичної особи - підприємця Ястремської Алли Євгеніївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3000 грн.  судових витрат на надання професійної правничої допомоги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №906/1463/20 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "28" травня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Бучинська Г.Б. 

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.