ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Головуючий суддя у першій інстанції : Чуприна О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року	Львів	Справа № 300/456/21 пров. № А/857/7830/21	

          Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Матковської З.М., 
за участю секретаря судового засідання:          Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі № 300/456/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни  про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
          11.02.2021р. ОСОБА_1 звернулась  з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. в якому просила суд: 
          - визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63714075 від 24.11.2020р.
          - повернути стягнуту пенсію починаючи з 01.01.2021р. в розмірі 20%.
          Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021р.  позов задоволено. Суд першої інстанції визнав протиправною та скасував постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63714075 від 24.11.2020р.
          Крім того, суд зобов`язав приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову М.В. повернути ОСОБА_1 , стягнуті з її пенсії кошти в розмірі 20 % від розміру пенсії починаючи з 01.01.2021р. на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 24.11.2020р. у виконавчому провадженні № 63714075.
          Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
          Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.
          Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
          ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
          Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового  задоволення виходячи з наступних підстав.
          24.11.2020р. приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження №63714075 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса  № 29207 від 08.09.2020р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі - 9091,51 грн. ( а.с.11)
          Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановленні Законом України «Про виконавче провадження».
          ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»  передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
          Згідно з п.3 ч.1  ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»  підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
          Так, ч.1  ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»  встановлені вимоги до виконавчого документу зокрема у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
          У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
          Відповідно до ч.1  ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»  примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
          п.1 ч.1  ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»  визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3 цього Закону  за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
          У ч.3  ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»  зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
          Із змісту ч.5  ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»  видно, що виконавець, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.
          ч.3 ст.22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»  передбачено, що приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.
          В п.4 ч.2  ст.23 вказаного Закону  видно, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
          ч.1 ст.25 вищевказаного Закону визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. ч.2 цієї ст. передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до  Закону України «Про виконавче провадження»  знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
          Як видно із даних Єдиного реєстру приватних виконавців України (https://erpv.minjust.gov.ua/#/search-private-performer) виконавчим округом Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. є м. Київ.
          п.1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5  (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за №489/20802; далі -  Інструкція №512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
          Згідно п.3 розділу ІІІ Інструкції №512/5 заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).
          п. 4 розділу ІІІ Інструкції №512/5 визначено, що  виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч.4 ст.4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.
          У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець, не пізніше наступного робочого дня, з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. (п. 5 Інструкції № 512/5).
          Місце виконання рішення згідно з п.10 розділу III Інструкції №512/5 визначається відповідно до вимог, встановлених ст.24 Закону України «Про виконавче провадження».
          ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
          Аналізуючи вищенаведені норми права колегія суддів зазначає, що є визначені вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, згідно ч.3 ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
          Відповідно до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження»  якщо місце проживання, перебування боржника-фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
          Із витягу з паспорта громадянина України видно, що позивач ОСОБА_1 з 04.03.1978р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с. 7)
          Вказана адреса щодо зареєстрованого місця проживання позивача зазначена в Кредитній заяві № 001-08046-220113 від 22.01.2013р., на підставі якої приватний нотаріус вчинив виконавчий напис №29207 від 08.09.2020р. ( а.с. 13)
          Проте, у виконавчому написі №29207 від 08.09.2020р. зазначена адреса проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_2 .
          Разом з тим, жоден із доданих стягувачем документів не вказує на можливе місце проживання позивача саме в місті Києві за вказаною адресою.
          За приписами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»  місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестись офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка, яка видається органом реєстрації. Також, відомості про місце проживання та місце перебування особи можуть вноситись до наступних документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.
          Колегія суддів вважає, що зазначення у виконавчому написі однією з адрес реєстрації та фактичного проживання м.Київ, не підтверджує той факт, що місцем проживання/перебування позивача є саме місто Київ.
          Отже, у разі пред`явлення виконавчого документа не за місцем реєстрації, вказаної у виконавчому документі, стягувачем до заяви мали бути приєднані підтверджуючі документи, що дають змогу достовірно встановити, що боржник проживає, перебуває за адресою, зазначеною стягувачем у заяві.
          ч.5 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження»  визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
          Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
          Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
          З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження №63714075 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. не володіла достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві .
          Жодних доказів проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 , як у період укладення кредитного договору, видачі виконавчого напису нотаріусом, відкриття виконавчого провадження, так і на час розгляду справи у матеріалах справи не має.
          Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що Закон України «Про виконавче провадження» містить чітку вказівку на те, що виконавчі документи приймаються до виконання за місцем проживання, перебування боржника – фізичної особи, а не довільно, без будь-яких підтверджень, зазначених у виконавчому документі.
          За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, в частині визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 63714075 від 24.11.2020р., оскільки виконавчий документ прийнятий приватним виконавцем до виконання не за місцем проживання боржника чи знаходження його майна, що свідчить про ту обставину що останній діяв не у спосіб визначений Конституцією та законами України.
          Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку задовольняючи позов в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову М.В. повернути ОСОБА_1 , стягнуті з її пенсії кошти в розмірі 20 % від розмірі пенсії починаючи з 01.01.2021р. на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 24.11.2020р. у виконавчому провадженні № 63714075. Оскільки, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24.11.2020р. у виконавчому провадженні № 63714075 є чинною та не скасована в судовому порядку.
          ч.1 ст.2 КАС України визначено. що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          В порядку адміністративного судочинства здійснюється захист уже порушених прав особи (при цьому, між сторонами уже виникли правовідносини, з яких у свою чергу виник публічно-правовий спір), а не захист від можливих порушень прав у майбутньому.
          Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
          Проте, у даному випадку зобов`язання відповідача вчинити дії по поверненню коштів є передчасним, оскільки позивачу та суду не відомо що після набрання в даній справі постанови суду законної сили, відповідач відмовить  у добровільному вчиненні дій щодо повернення стягнутої суми.
          Тобто, позовна вимога позивача спрямована на майбутній захист його прав, свобод та інтересів, які на час розгляду судом даної справи не були порушені, а тому, відповідно, така вимога заявлена передчасно.
          Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
          1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
          2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
          3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
          4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову М.В. повернути ОСОБА_1 , стягнуті з її пенсії кошти в розмірі 20 % від розмірі пенсії починаючи з 01.01.2021р. на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 24.11.2020р. у виконавчому провадженні № 63714075 та прийняти нову постанову в цій частині  якою в позові відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.
          Керуючись ст.ст.229, 243, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії задовольнити частково. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову М.В. повернути ОСОБА_1 , стягнуті з її пенсії кошти в розмірі 20 % від розмірі пенсії починаючи з 01.01.2021р. на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 24.11.2020р. у виконавчому провадженні № 63714075 скасувати, та в цій частині прийняти нову постанову якою в позові відмовити.
В решті Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021р. залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 22.06.2021р.