УХВАЛА

22 квітня 2021 року 
м. Київ

Справа №  906/230/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.
за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,          
представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - не з`явився,
третьої особи 1  - не з`явився,
третьої особи 2 - не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Карпишиної Лариси Петрівни
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020
за позовом фізичної особи-підприємця Карпишиної Лариси Петрівни
до акціонерного товариства "Альфа-Банк"
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна;
приватний виконавець Житомирської області Ковальський Максим Романович.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Карпишина Лариса Петрівна (далі - ФОП Карпишина Л.П., позивач) звернулась до господарського суду Житомирської області з позовом до акціонерного товариства "Укрсоцбанк" у якому просила суд поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду з позовом та визнати виконавчий напис №1833 від 23.05.2011, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною (далі - приватний нотаріус Паракуда І.В.) таким, що не підлягає до виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Паракудою І.В. при вчиненні спірного виконавчого напису було порушено передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" строки; вказана у виконавчому написі сума боргу не є безспірною, а позивач не отримував письмову вимогу про усунення порушень за договором відновлювальної кредитної лінії №280/40-197; в порушення норм чинного законодавства, що регулює порядок звернення стягнення на предмет застави, відповідачем не зареєстровано в реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження; виконавчий напис вчинено до закінчення строку виконання основного зобов`язання, тобто з порушенням вимог статті 592 Цивільного кодексу України; виконавчий напис щодо суми стягнення пені вчинено поза межами строку позовної давності, який становить один рік.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 08.09.2020 позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1833, який вчинений 23.11.2011 приватним нотаріусом Паракудою І.В., за яким запропоновано звернути стягнення на заставне майно, згідно з договором застави майна №3681, укладеного 06.04.2007 між АТ "Укрсоцбанк" та позивачем.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020, ФОП Карпишина Л.П. подала касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові  неправильно застосував пункт 2 частини першої статті 49, статтю 87, частину першу статті 88 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1193 №3425-ХІІ (далі - Закон №3425-ХІІ), статті 24, 26, 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 №1255-IV (далі - Закон №1255-IV), статтю 257, частину другу статті 258, статтю 592 ЦК України, підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5 та пунктів 1,2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Підставою касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважає, що судом апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 №320/8269/15-ц, від 02.07.2019 у справі №916/3006/17, від 23.06.2020 ц справі №645/1979/15-ц, від 29.09.2020 у справі №757/13243/17, у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №307/2403/16-ц, від 11.04.2019 у справі №761/45737/17, від 26.02.2020 у справі №369/6415/17, від 06.05.2020 у справі №320/7932/16-ц, від 14.12.2020 у справі №521/2816/15-ц та у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-887цс17.

Ухвалою Верховного Суду від 23.03.2021 відкрито касаційне провадження у справі №906/230/20 за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Карпишиної Лариси Петрівни на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020, розгляд касаційної скарги призначено на 22.04.2021.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02.03.2021 прийнято до розгляду справу №910/10374/17 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020.
Так, Велика Палата Верховного Суду погодилась з Касаційним господарським судом про те, що справа містить виключну правову проблему щодо застосування статті 88 Закону України "Про нотаріат" стосовно строку звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису за наявності протирічь висновків Великої Палати Верховного Суду (справа № 916/3006/17) та висновків Конституційного Суду України (справа № 3-239/2019(5444/19). Також з огляду на наявність невирішеного питання взаємовиключної практики Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду України у подібних правовідносинах стосовно безспірності вимог. Великою Палатою Верховного Суду прийнято до розгляду справу №910/10374/17 у зв`язку з необхідністю відступити від висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 27.03.2019 у справі  №137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) в частині того, що наявність у суді іншого позову кредитора до боржника чи боржника до стягувача по суті є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
З огляду на те, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №910/10374/17 має суттєве значення для вирішення питань у даній справі та для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів вважає за необхідне  зупинити провадження в даній справі №906/230/20 відповідно до пункту 7 частини першої  статті 228 Господарського процесуального кодексу України до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №910/10374/17.

Керуючись статтями 228, 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

1. Зупинити касаційне провадження у справі №906/230/20 за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Карпишиної Лариси Петрівни на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 до прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №910/10374/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     І. Бенедисюк 

Суддя                                                                                                     І. Булгакова

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова