ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року 
м. Черкаси   

Справа № 696/1075/20		
Провадження № 22-ц/821/894/21		
категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,
секретаря - Анкудінова О. І.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа - Кам`янський районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за порушення строків сплати аліментів,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кам`янський районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за порушення строків сплати аліментів, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

16 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом вищенаведеного змісту. 
Позовна заява мотивована тим, що сторони з 08 жовтня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 травня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2012 року і до його повноліття.
Виконавчий лист за приведеним судовим рішенням було пред`явлено до органів примусового виконання.
Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 червня 2020 року по справі № 696/1303/19 припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 19 серпня 2016 року.
Однак, ухилення відповідача від сплати аліментів привело до виникнення заборгованості по їх сплаті, яка за період з травня 2012 року по серпень 2020 року становить - 96 723 грн 42 грн. Крім того, позивач вказує, що заборгованість за період з травня 2012 року по серпень 2016 року становить 22 535 грн 63 коп. 
Наявність приведеної заборгованості слугує підставою, для стягнення неустойки передбаченої нормами ст. 196 СК України у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 
Розмір пені за місячним платежем розраховано так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
На підтвердження своїх доводів позивач послалася на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц та просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за весь час прострочення з 1 червня 2012 року по 13 серпня 2020 року в розмірі 507 686 грн 93 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кам`янський РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.
Рішення мотивовано тим, що суд, частково погоджуючись з доводами позивача щодо стягнення неустойки (пені), виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2012 року по 13 жовтня 2020 року в розмірі 507 686 грн 93 коп. не відповідають дійсним обставинам справи, щодо розрахунку періоду прострочення сплати аліментів, оскільки рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 червня 2020 року у справі № 696/1303/19 припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 починаючи з 19 серпня 2016 року. 
В свою чергу з розрахунку заборгованості вбачається, що за період з травня 2012 року по 1 вересня 2016 року її розмір становить 19 991 грн 68 коп. Водночас нарахований розмір пені в розмірі 50 7686 грн 93 коп. є завищеним та значно перевищує суму заборгованості по сплаті аліментів, що не узгоджується з правовими нормами ч. 1 ст. 196 СК України. 
З огляду на те, що у виникненні заборгованості зі сплатити аліментів у відповідача відсутній прямий умисел або необережність, щодо усвідомленого, передбачуваного бажання не сплачувати аліменти та враховуючи, укладення договору відповідачем з позивачем щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини у місці проживання батька з 2016 року, відсутність у відповідача з сином власного житла, невиконання позивачем ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо сплати аліментів на утримання дитини за рішенням суду з 2016 року в сумі 7 024 грн 74 коп., а також беручи до уваги матеріальний стан відповідача, розумність, співмірність стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд вважав за доцільне застосувати ч. 2 ст. 196 СК України, зменшивши розмір неустойки (пені) до 10 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 05 квітня 2021 року, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила змінити мотивувальну та резолютивну частини рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року в частині розміру неустойки за порушення строків сплати аліментів визначивши її на рівні 100% суми заборгованості по сплаті аліментів, а саме в розмірі 19 991 грн 68 коп. 
При цьому, ОСОБА_1 зазначено, що на її думку обставини, щодо укладення договору про визначення місця проживання дитини з батьком, її заборгованість щодо сплати аліментів на користь відповідача, взагалі не є предметом розгляду у дані справі, а тому не є підставою для зменшення розміру неустойки за період з 2012 по 2016 роки. Проте місцевий суд протиправно послався на вказані обставини як на підставу для зменшення розміру пені. При цьому, матеріальний стан відповідача як і його сімейний стан взагалі судом не досліджувався. Не встановлювалася судом і обставина, щодо безкоштовного забезпечення ОСОБА_2 житлом зі сторони роботодавця.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечував, щодо обґрунтованості доводів поданої скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
При цьому наголосив на правильності висновків місцевого суду, щодо зменшення розміру пені до 10 000 грн, оскільки судом було враховано наявність, пов`язаних з платником аліментів обставин, які дають підставу для зменшення розміру неустойки (пені).
Крім того вказав, що в період стягнення з нього аліментів на підставі відповідного судового рішення, у виникненні заборгованості з його боку був відсутній прямий умисел та усвідомлене небажання сплачувати аліменти, навпаки, незважаючи на те, що на той час він мав незадовільний матеріальний стан, ОСОБА_2 , хоч і не систематично та несвоєчасно, але все ж здійснював виконання рішення, щодо аліментних зобов`язань відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , крім того, поза їх виконанням ніс додаткові витрати матеріального характеру для належного забезпечення сина, докази про понесення яких наявні в матеріалах справи. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
УхвалоюЧеркаського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року розгляд апеляційної скарги призначено на 19 травня 2021 року на 15:30 год. з повідомленням учасників справи про дату, час і місце її розгляду. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 травня 2012 року у справі № 2307/670/2012 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено повністю. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08 жовтня 2005 року ВРАЦС Кам`янського РУЮ Черкаської області, актовий запис № 87. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2012 року до його повноліття (а. с. 7).
На підставі виконавчого листа, виданого Кам`янським районним судом Черкаської області 22 травня 2012 року, відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 23 травня 2012 року відкрито виконавче провадження № 32729047 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів (а. с. 55, 56, 57). 
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 327729047 від 10 вересня 2020 року державного виконавця Крупського В. І. Кам`янського РВ ДВС ЦМ УМ(м. Київ) станом на 01 вересня 2020 року заборгованість ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 склала 96 723 грн 42 коп. (а. с. 9-12).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 327729047 від 21 грудня 2020 року державного виконавця Крупського В. І. Кам`янського РВ ДВС ЦМ УМ (м. Київ) станом на 01 вересня 2016 року заборгованість ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 склала 19 991 грн 68 коп. (а. с. 137-138).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума неустойки (пені) за період з 01 червня 2012 року по 13 жовтня 2020 року склала 507 686 грн 93 коп. (а. с. 13-16).
19 серпня 2016 року між позивачем і відповідачем укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Договір посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Черкаської області Богдановою Г. Ю. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору місцем проживання малолітнього сина ОСОБА_3 визначено місце проживання батька (а. с. 58-60).
Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 червня 2020 року у справі № 696/1303/19 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Кам`янський РВ ДВС ЦМУ МЮ, про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів задоволено частково. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлене рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 травня 2012 року починаючи з 19 серпня 2016 року. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2019 року і до його повноліття (а. с. 61-67).
Вказаним рішення також встановлені обставини, які мають доказове обґрунтування і для даної справи, зокрема: з серпня місяця 2016 року, неповнолітній ОСОБА_3 проживає окремо від матері, в сім`ї батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Дане житло надане ОСОБА_2 у користування ВП «Володарське» ПАТ «Шахта ім. О. Ф. Засядька» як працівнику. Вказане підтверджено копією договору про повну матеріальну відповідальність від 29 липня 2016 року. Крім того факт проживання, та умови проживання підтверджені актами обстеження умов проживання від 12 серпня 2016 року та 31 травня 2019 року, які були складені службою у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. З даних актів вбачається, що для виховання та розвитку дитини створені всі необхідні умови.
З часу окремого проживання від матері, неповнолітній ОСОБА_3 знаходиться на повному утриманні батька. Дані обставини підтверджуються інформаційною довідкою КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 158 Харківської міської ради Харківської області» з якої вбачається що неповнолітній ОСОБА_3 з 2016 року навчається у даному закладі, закінчив 5-тий, 6-тий та 7-мий клас, переведений до 8-го класу. За вказаний час навчання в даній школі дитиною опікується його батько ОСОБА_2 . Мама ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , за час навчання сина в школі № 158, жодного разу не відвідувала школу, з керівництвом та вчителями школи не контактувала. Дитиною не цікавиться, матеріально не підтримує, участі у вихованні не приймає.
З наданих ОСОБА_2 товарних чеків: від 24 серпня 2012 року на суму 855 грн 00 коп.; від 26 серпня 2012 року на суму 500 грн 00 коп.; від 10 жовтня 2012 року на суму 180 грн; 
від 20 січня 2013 року на суму 880 грн 00 коп.; від 14 березня 2013 року на суму - 160 грн 00 коп.; від 15 серпня 2013 року на суму 356 грн 00 коп.; від 18 березня 2013 року на суму 261 грн 00 коп.; від 20 травня 2013 року на суму 325 грн 00 коп.; від 09 серпня 2013 року на суму 300 грн 00 коп.; від 21 серпня 2013 року а суму 265 грн 00 коп.; 28 вересня 2013 року на суму 305 грн 00 коп.; 
від 29 січня 2021 року на суму 75 грн 00 коп.; від 03 серпня 2014 року на суму від 250 грн 00 коп.; від 08 серпня 2014 року на суму 620 грн 00 коп.; від 15 серпня 2014 року на суму 775 грн 00 коп.; від 05 грудня 2014 року на суму 1130 грн 00 коп.; 
від 03 березня 2015 року на суму 450 грн 00 коп.; від 13 серпня 2015 року на суму 990 грн 00 коп.; від 21 серпня 2015 року на суму 1005 грн 00 коп.; 25 серпня 2015 року на суму 1 600 грн 00 коп.; 
від 18 січня 2016 року на суму 2510 грн 00 коп.; від 28 липня 2016 року на суму 3 340 грн 00 коп. вбачається його участь у придбанні необхідних для сина речей, крім сплати аліментних зобов`язань на його утримання (а. с. 69-74). 
Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 складеної державним виконавцем Лисянського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Вдовиченко Н. М. заборгованість станом на 30 листопада 2020 року становить 7 024 грн 74 коп. (а. с. 140). 

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
У відповідності до ч. 6 приведеної статті в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного. 
Предметом спору у вказаній справі є стягнення пені за несплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Звертаючись до суду з приведеним позовом позивач послалася на існування судового рішення про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання спільної неповнолітньої дитини, що набрало законної сили і на підставі якого видано виконавчий лист та пред`явлено його до примусового виконання, однак в результаті прострочення сплати аліментів відповідачем, у позивача виникає право на стягнення з останнього пені на підставі ст. 196 СК України. 
Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У приведеній справі, рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 травня 2012 року, в частині аліментних зобов`язань, їх стягнення присуджено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2012 року і до його повноліття.
На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист та пред`явлено його стягувачем ОСОБА_1 до примусового виконання, а в результаті несистематичного виконання його боржником ОСОБА_2 утворилася заборгованість розмір якої для суду є суперечливим однак сам факт її наявності послугував підставою для звернення позивачки з приведеним позовом та викладом обставин справи саме таким чином, як зазначено у поданій нею позовній заяві з наведенням відповідних розрахунків як заборгованості так і пені. В процесі розгляду справи позивач не змінювала розмір позовних вимог. 
Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення ст. 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Посилаючись на наявність заборгованості зі сплати аліментних зобов`язань позивач вказала, що за період з травня 2012 року по серпень 2020 року її розмір становить - 96 723 грн 42 грн. Крім того зазначила, що заборгованість за період з травня 2012 року по серпень 2016 року становить 22 535 грн 63 коп. Тоді як розмір неустойки за період з 01 червня 2012 року по жовтень 2020 року за наданим позивачем розрахунком склав 507 686 грн 93 коп. за період з 01 червня 2012 року по 13 жовтня 2020 року.
Водночас, як свідчать матеріали справи 19 серпня 2016 року між позивачем і відповідачем укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Відповідно до якого місцем проживання малолітнього сина ОСОБА_3 визначено місце проживання батька. Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 червня 2020 року у справі № 696/1303/19 припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 , починаючи з 19 серпня 2016 року.
Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2012 року по 13 жовтня 2020 року у розмірі 507 686 грн 93 коп. не відповідають дійсним обставинам справи щодо розрахунку періоду прострочення сплати аліментів, та обґрунтовано судом до уваги не брався. 
В той же час, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 327729047 від 21 грудня 2020 року державного виконавця Крупського В. І. Кам`янського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) станом на 01 вересня 2016 року заборгованість ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 склала 19 991 грн 68 коп. Виходячи зі змісту вимог ч. 1 ст. 196 СК України сума пені не може бути більшою за сто відсотків заборгованості. Крім того ч. 2 цієї ж статті регламентує право суду на зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому, місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про зменшення розміру неустойки до суми 10 000 грн 00 коп. з урахуванням приведених вище правових норм та встановлених обставин. Зокрема врахував, що платник аліментів на момент присудження пені, що є предметом вказаного спору, являється отримувачем аліментів, оскільки з 2016 року місце проживання неповнолітньої дитини сторін змінилося, виходячи з чого з 19 листопада 2019 року змінився і отримувач аліментів, шляхом ухвалення відповідного судового рішення, щодо вказаного питання. В свою чергу позивач ОСОБА_4 , як вище встановлено судом має заборгованість щодо сплати на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина. Присудження вказаних коштів у більшому розмірі, про який просить скаржник ОСОБА_1 , покладе значний фінансовий тягар на ОСОБА_2 , на утриманні якого, на даний момент перебуває неповнолітній син сторін і захист інтересів позивача, щодо стягнення пені як способу забезпечення виконання зобов`язання, не може бути пріоритетним порівняно з правом на захист неповнолітньої особи, батьками якої являються сторони у даній справі. 
Щодо посилань скаржника на те, що обставини укладання договору про визначення місця проживання дитини з батьком та існуюча заборгованість щодо сплати аліментів на користь відповідача не є предметом даного спору, а тому не є підставою для зменшення розміру неустойки за період з 2012 року по 2016 рік, то воно не заслуговує на увагу, оскільки суд першої інстанції врахував саме матеріальний стан та сімейний стан відповідача на час вирішення спору, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 196 СК України.
Посилання скаржника на безкоштовне забезпечення відповідача житлом, внаслідок надання квартири роботодавцем, також не заслуговує на увагу, так як відповідач, проживаючи в ній разом з сином сторін, несе витрати щодо її утримання відповідно до кількості проживаючих у ній осіб. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не дають підстав дійти висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення суду, висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів у справі, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25 травня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук 

Л. В. Нерушак