У Х В А Л А 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
27 квітня 2021 року                                                                      
м. Київ
 
справа №759/15559/20
провадження № 51-2023ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі – Суд):
 
головуюча                                        ОСОБА_1 ,
судді:                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Ухвалою ухвалу Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирок  Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року залишено без зміни.
Як установлено судами,   ОСОБА_6 02 вересня 2020 року приблизно о 14:30 знаходячись біля будинку №4 по вул. Жолудєва в м. Києві, шляхом вільного доступу, намагався повторно таємно викрасти чуже майно, загальною вартістю 17001 грн, яке належить ОСОБА_7 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, обернення його на свою користь та особистого збагачення,  ОСОБА_5  пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме чоловічу сумку, вартістю 800 грн, мобільний телефон « Хуавей Т.8» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 8000 грн, батарею додаткового живлення «Ксіаомі», вартістю 500 грн, бездротові наушники «Аерпод», вартістю 7500 грн, гроші в сумі 201 грн, зв`язку ключів, яка матеріальної цінності не має, а всього майна на загальну суму 17001 грн.
Тримаючи викрадене майно у руках,  ОСОБА_5 побіг у бік будинку АДРЕСА_1 , однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками поліції, які виявили у нього викрадене майно.
 
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисником викладено вимогу про зміну вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання у зв`язку невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, застосування положень ст. 75 КК Українита звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки.
 
На обґрунтування своїх доводів щодо невідповідності призначеного покарання особі засудженого захисник зазначає, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та відсутність обставин, що пом`якшують покарання;
судом не враховано дані про особу винного, його визнання вини, щире розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування спричинених збитків, позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, його невиліковні хвороби, наявність на утриманні матері похилого віку та брата.
Крім того вказує, що судом не враховано, що засуджений ОСОБА_5 після скоєння ним крадіжки працевлаштувався, що свідчить про об`єктивне усвідомлення останнім протиправності своєї поведінки та наміру стати на шлях виправлення.
 
Мотиви Суду
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п.2 ч.2 ст. 428 КПК України з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були про встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини  ОСОБА_5 та правильності кваліфікації її дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
 
Доводи у касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 щодоневідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості на думку Суду, є необґрунтованими на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
У суді апеляційної інстанції кримінальне провадження переглядалось зокрема й за апеляційними скаргами засудженого та його захисника, під час розгляду якого суд належним чином перевірив й спростував доводи апеляційних скарг щодо суворості призначеного покарання, які аналогічні доводам касаційної скарги.
 
Як зазначив суд апеляційної інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу засудженого, зокрема те, що   ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, врахував як обставини, що пом`якшують покарання: щире  каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, не встановив обставин, що обтяжують покарання.
 
Щодо доводів касаційної скарги про те, що засуджений ОСОБА_5 , працевлаштувався, що свідчить про об`єктивне усвідомлення протиправності своєї поведінки та наміру стати на шлях виправлення то вони є неспроможними, оскільки як зазначив суд апеляційної інстанції засуджений  ОСОБА_5  неодноразово судимий за вчинення, зокрема, корисливих злочинів, за які відбував реальні покарання у вигляді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення. 
Доводи захисника про зміну вироку суду першої інстанції шляхом застосування положень ст. 75 КК Українита звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки є необґрунтованими, оскільки застосування положень ст. 75 КК України є законним лише тоді, коли суд дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. Врахувавши вищезазначені обставини, суд апеляційної інстанції зазначив, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання не відповідатиме вимогам ст. 65 КК України та меті покарання, визначеній у ч. 2 ст. 50 КК України, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Таким чином, Суд вважає, що призначене засудженому покарання відповідає принципам законності, індивідуалізації, справедливості та співмірності.
З огляду на викладене, підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим через суворість Суд не вбачає.
Інших доводів, які б свідчили про істотне порушення норм матеріального чи  процесуального права, що були б підставами для скасування судових рішень, захисником у касаційній скарзі не наведено.
Вирок суду першої інстанції  та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 370, 419  КПК України.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                         ОСОБА_3