ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2021 р.           Справа№ 910/9733/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Мартюк  А.І. 

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 

на рішення          Господарського суду міста Києва
від                              04.12.2020
у справі                    №910/9733/20 (суддя - Борисенко І.І.)

за позовом          Публічного акціонерного товариства «Акціонерний 
комерційний промислово-інвестиційний банк»
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»
про                    стягнення 71 931, 43 грн

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (надалі - позивач, ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (надалі - відповідач, ТОВ «ЕКО») про стягнення 71 931,43 грн, з яких: 987, 73 грн боргу, 69, 14 грн пені, 11, 74 грн 3% річних, 15, 86 грн інфляційних збитків, 66 651, 88 грн безпідставно набутих коштів, 2 332, 82 грн процентів,            792, 17 грн 3% річних, 1 070, 09 грн інфляційних збитків за договором оренди нерухомого майна №3 від 08.08.2011 (надалі- Договір).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із поверненням об`єкта оренди позивачу після припинення дії Договору, відповідачем безпідставно було збережено у себе грошові кошти у розмірі 66 651,88 грн, які останній мав відшкодувати Банку за водопостачання та водовідведення за період з 04.08.2018 по 13.11.2019. Окрім того, відповідачем не було відшкодовано заборгованість за водопостачання та водовідведення, яка виникла під час дії Договору у період з 14.07.2018 по 03.08.2018 у розмірі 987, 73 грн.
Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на недоведеність позивачем понесення ним витрат на водопостачання та водовідведення у розмірі 987, 73 грн протягом 14.07.2018-03.08.2018. Також відповідач вказував на безпідставність вимог позивача щодо стягнення коштів у сумі 66 651,88 грн як безпідставно набутих відповідачем. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/9733/20 позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 987,73 грн боргу, 69,14 грн пені, 11,74 грн 3% річних, 15,86 грн інфляційних збитків, 31,69 грн судового збору. 
У іншій частині позову відмовлено. 
Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт надання ДКО «Київводоканал» до спірного об`єкта у м. Києві по просп. Повітрофлотському, 19 А послуг із водопостачання та водовідведення за період 14.07.2018-03.08.2018 на суму 987,73 грн, у зв`язку з чим заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача зазначеної суми коштів, а також нарахованих на неї пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягає задоволенню. 
Водночас, посилаючись на неможливість застосування до спірних правовідносин заявленого позивачем способу захисту на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 66 651, 88 грн безпідставно набутих коштів та нарахованих на них процентів, 3% річних та інфляційних втрат, зазначаючи, що неповернення майна з орендного користування у визначений договором оренди строк є підставою для застосування наслідків, визначених ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України. 
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/9733/20 частково та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Відтак, судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції неправомірно було відмовлено у стягненні безпідставно набутих коштів у розмірі 66 651, 88 грн та нарахованих на них процентів, 3% річних та інфляційних втрат з відповідача, оскільки відповідачем не надано суду першої інстанції доказів укладення договорів безпосередньо із постачальником послуг з водопостачання та водовідведення - ДКО «Київводоканал», а відтак, як вважає скаржник, ТОВ «ЕКО» має відшкодувати Банку витрати за отримані послуги з водопостачання, які надавались згідно укладеного між позивачем та ДКО «Київводоканал» Договору №04006/5-05 від 17.12.1996.
Окрім того, у тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із обґрунтуванням причин пропуску. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2021 апеляційну скаргу ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.
Судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів, є судом, встановленим законом, про що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема, у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/9733/20 задоволено, поновлено зазначений строк. 
Відкрито апеляційне провадження у справі №  910/9733/20 за апеляційною скаргою ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу. 
Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.
На підставі викладених вище правових норм, розгляд апеляційної скарги ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/9733/20 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Водночас, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 встановлено відповідачу строк на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу та встановлено сторонам строк для подання пояснень або заперечень, заяв та/або клопотань до суду апеляційної інстанції. 
У відповідності до ч. 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/9733/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового рішення за результатами розгляду справи. 
Відповідач, скориставшись своїм правом, у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/9733/20 залишити без змін, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. 
Зокрема, у своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, надано належну оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, у зв`язку з чим зазначає про відсутність підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на неї, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 08.08.2011 між ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» (орендодавець) та ТОВ «ЕКО» (орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна №3, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування окремо розташовану будівлю загальною площею 2013 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд 19 «А».
Відповідно до п. 1.3. Договору об`єкт оренди передається орендарю для використання з метою організації орендарем магазину роздрібної торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами, виробництва напівфабрикатів продовольчих товарів, продукції кулінарії та готової продовольчої продукції, оптової торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами, упаковки товарів, організації підприємств громадського харчування, а також під розміщення підсобних, офісних і складських приміщень, здавання в суборенду відповідно до п. 3.4.6.
Договір набуває чинності з 02.07.2017 за умови, що Договір оренди нерухомого майна №2 від 08.08.2011 не припинив свою дію достроково та діє до 03.08.2018 включно (п. 2.1. Договору).
У відповідності до п. 2.2. Договору строк оренди у відповідності до умов договору починається з дати підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди і закінчується в момент підписання сторонами акта приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди. При цьому:
- акт приймання-передачі об`єкта оренди підписується сторонами не пізніше 02.07.2017. Обов`язок по підготовці вказаного в даному підпункті Договору Акта покладається на орендаря;
- акт приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди повинен бути підписаний сторонами не пізніше останнього дня строку дії договору. Обов`язок по підготовці акта приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди покладається на орендаря.
Згідно з п. 3.3.10. Договору орендар зобов`язаний при припиненні договору повернути орендодавцю об`єкт оренди у відповідності з умовами договору та відповідно до плану БТІ.
Пунктом 4.2. Договору визначено, що орендар повертає орендодавцю об`єкт оренди в останній день дії договору. Передача об`єкту оренди орендодавцю оформлюється актом приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди, який складається в двох примірниках та підписується уповноваженими представниками сторін.
За умовами п. 4.3. Договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцю об`єкт оренди в стані не гіршому за той, в якому об`єкт оренди був переданий орендарю по Акту приймання-передачі об`єкта оренди, з врахуванням нормального зносу, умов даного Договору, виконаних орендарем в об`єкті оренди поліпшень відповідно до Договору оренди № 1 від 08.08.2011 та положень чинного законодавства України, що стосуються поліпшень об`єкту оренди, а також у відповідності до плану БТІ. У випадку невідповідності об`єкту оренди плану БТІ, орендар зобов`язаний за власний кошт здійснити усі необхідні роботи для приведення об`єкту оренди у відповідності з планом БТІ. Перед поверненням об`єкта оренди, орендар обов`язаний за свій рахунок демонтувати всі зроблені ним поліпшення, які є віддільними без шкоди для об`єкту оренди.
За умовами п. 5.1. Договору з моменту підписання між сторонами Акта приймання-передачі об`єкта оренди орендар сплачує орендодавцю плату за користування всім об`єктом оренди (орендну плату) в наступному розмірі:
- орендна плата за один календарний місяць цільового використання орендарем об`єкта оренди розраховується за наступною формулою: ОП=ОПбаз+ДП, де  ОП - щомісячна орендна плата за користування об`єктом оренди, в грн, в т.ч. ПДВ: ОПбаз - базовий розмір щомісячної плати за користування об`єктом оренди, з урахуванням індексації дорівнює базовому розміру орендної плати за передостанній місяць строку оренди, по Договору оренди нерухомого майна № 2 від 08.08.2011; ДП - доплата, в грн, в т.ч. ПДВ, яка розраховується, виходячи з суми податку на землю, яка підлягає сплаті орендодавцем у місяці, за який нараховується орендна плата, згідно "Податкового розрахунку земельного податку". Для розрахунку ДП орендодавець зобов`язаний надати копію "Податкового розрахунку земельного податку" за відповідний рік, завірену печаткою орендодавця та підписами посадових осіб: за 2017 рік - протягом 10-ти робочих днів з дати здачі звіту у Податкову інспекцію.
Відповідно до п. 5.3. Договору орендна плата нараховується орендарю та сплачується ним з дати підписання сторонами Акта приймання-передачі об`єкта оренди. Сторони, після закінчення кожного календарного місяця, в якому надавались послуги оренди об`єкта оренди, складають Акт про надані послуги з оренди об`єкта оренди.
Сторони домовились, що повний календарний місяць починається першого числа календарного місяця та закінчується останнього числа календарного місяця, включно.
Сторони погодили, що базова орендна плата (ОПбаз) індексується кожні дванадцять місяців на офіційний індекс інфляції, що публікується Державним комітетом статистики України та розрахований за попередні дванадцять місяців, від розміру базової орендної плати за останній повний календарний місяць оренди в попередньому періоді (п. 5.4. Договору).
Пунктом 5.9. Договору сторонами узгоджено, що плата за користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об`єкт оренди входить до складу орендної плати.
Згідно з п. 9.6 Договору якщо орендодавець безпідставно ухиляється від підписання Акту прийому-передачі про повернення об`єкту оренди, передбаченого умовами даного Договору, та за умови належного виконання орендарем обов`язків, передбачених цим Договором, орендар звільняється від сплати будь-яких платежів по даному Договору за весь період з дня виникнення обов`язку орендодавця підписати Акт прийому-передачі про повернення об`єкту оренди до дня фактичного підписання відповідного Акту.
Так, згідно матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 02.07.2017 сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 19 «А», відповідно до якого, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитловий будинок, розташований за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 19 «А», загальна площа 2013 кв.м.
В серпні 2018 року правлінням орендодавця, до компетенції якого віднесені питання вчинення правочинів стосовно об`єктів нерухомості, вартість яких перевищує 1,0 млн дол. США та площа яких перевищує             1 000,00 кв.м., прийнято рішення продовжити здачу будівлі у м. Києві по проспекту Повітрофлотському, 19-А/1 в оренду.
Відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням об`єкта оренди: електропостачання, водопостачання, опалення, експлуатаційні витрати - у повному обсязі. Інші витрати входять до складу орендної плати.
02.08.2018 орендодавець направив орендарю Лист вих. №21-1/1-156 щодо повідомлення умов укладення договору оренди нерухомого майна на новий строк, в якому повідомив суттєві умови передачі об`єкта оренди у тимчасове платне користування, затверджені правлінням орендодавця та просив у строк до 17.08.2018 або повідомити Орендодавця про надання згоди укласти договір оренди об`єкта оренди на новий строк на умовах, що запропоновані Орендодавцем та викладені у цьому листі, або звільнити та повернути банку об`єкт оренди згідно умов договору оренди за актом приймання - передачі (повернення) об`єкта оренди.
Також в вищевказаному листі орендодавець зазначив, що продовження строку користування об`єктом оренди до 17.08.2018 після закінчення строку договору оренди не є поновленням договору оренди на новий строк, а лише є наданням орендодавцем додаткового часу для розгляду орендарем запропонованих умов укладення договору оренди на новий строк та прийняття рішення щодо укладення договору оренди на умовах, визначених орендодавцем, або повернення йому об`єкта оренди. 
Лист №21-1/1-156 був отриманий орендарем 06.08.2018, що підтверджується матеріалами справи.
У листі №21-1/1-181 від 17.08.2018 позивач зазначив, що станом на 17.08.2018 відповідач не повернув об`єкт оренди та не підготував Акт приймання-передачі (повернення з оренди). Крім того, банк наполягав на негайному поверненні об`єкта оренди за Актом приймання-передачі або підтвердженні укладання договору оренди на новий строк на умовах, запропонованих позивачем. При цьому, до вказаного листа позивачем був доданий проект договору, та безпосередньо в листі вказано, що редакція договору є кінцевою, коригуванню не підлягає, крім коригувань, пов`язаних з нотаріальним посвідченням.
04.09.2018 робочою групою позивача в присутності представників відповідача здійснено обстеження об`єкта оренди та встановлено, що станом на 04.09.2018 об`єкт оренди орендарем не звільнено та орендарем здійснюється фактичне користування майном. За результатами огляду складено Акт обстеження об`єкту нерухомості та фіксації знаходження ТОВ «ЕКО»  в об`єкті нерухомості за адресою: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 19 А, від 04.09.2018.
Вказані факти встановленні рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2020 у справі № 910/15412/19, яке набрало законної сили, а тому у силу вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують повторного доказування.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними у матеріалах справи документами, а саме: договором на послуги водопостачання та водовідведення №  04006/5-05 від 17.12.1996 укладеного між ДКО "Київводоканал" та позивачем, актом приймання-передачі послуг за серпень 2018 року, розшифровкою рахунків абонента за серпень 2018 року, ДКО "Київводоканал"  у період протягом 14.07.2018 - 03.08.2018 було надано до спірного об`єкта у м. Києві по просп. Повітрофлотському, 19 А послуги з водопостачання та водовідведення на суму 987, 73 грн. 
Позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру № К7881 від 31.08.2018 з відшкодування понесених вищевказаних витрат з водопостачання та водовідведення.
Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів оплати вищевказаного рахунку на суму 987,73 грн, місцевий господарський суд дійшов висновку про доведеність факту наявності у останнього боргу перед позивачем у вказаній сумі та наявність правових підстав для стягнення з ТОВ «ЕКО» 987,73 грн основного боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення та нараховані на вказану суму 3 % річних у розмірі 11, 74 грн, інфляційні втрати у розмірі 15,86 грн та пеню у розмірі 69,14 грн. 
Із тексту апеляційної скарги вбачається, що скаржником не оскаржується судове рішення в частині вищевикладених задоволених позовних вимог, а тому не підлягає перегляду апеляційним господарським судом у частині стягнення з відповідача 987,73 грн боргу, 69,14 грн пені, 11,74 грн 3% річних, 15,86 грн інфляційних збитків.
Разом з тим, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 66 651, 88 грн, процентів у розмірі 2332, 82 грн, 3% річних у розмірі 792, 17 грн та інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 1070,09 грн.
Як зазначає позивач, відповідач починаючи з 04.08.2018 неправомірно володіє та користується належною на праві власності Банку будівлею без належних правових підстав, оскільки спірний Договір припинив свою дію 03.08.2018 та сплив строк повернення будівлі, визначений Банком, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України вищезазначені суми грошових коштів. 
Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами у даній справі, судом апеляційної інстанції встановлено, що укладений між ТОВ «ЕКО» та ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» правочин за своїм змістом та правовою природою є договором оренди (найму), за яким, відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. 
До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Як вже було зазначено, Договір припинив свою дію 03.08.2018 згідно п. 2.1. цього Договору. Проте, всупереч умовам Договору відповідачем не було повернуто об`єкт оренди у визначений строк, при цьому, лише 13.11.2019 сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі (повернення) спірного нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 19 А.
Вищевказані обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2020 у справі №  910/15412/19, яке набрало законної сили. 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує.
Згідно зі ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду, що така ознака як набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого), в якості підстави для стягнення спірних коштів відсутня. 
За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношень і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України. 
Таким чином, судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні вірно визначено, що заявлений позивачем, на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, спосіб захисту не може застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки неповернення майна з орендного користування у визначений договором оренди строк є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України.
Таким чином, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Доводи викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні з відповідача 66 651,88 грн безпідставно набутих коштів, а також нарахованих на них процентів у розмірі 2 332,82 грн, 3% річних у розмірі 792,17 грн та інфляційних збитків у розмірі 1 070,09 грн, а тому не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 66 651,88 грн безпідставно набутих коштів, а також нарахованих на них процентів у розмірі 2 332,82 грн, 3% річних у розмірі 792,17 грн та інфляційних збитків у розмірі 1 070,09 грн відповідає нормам чинного законодавства та наявним у справі матеріалам.
Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду оскаржуваного рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, судове рішення прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/9733/20 з викладених в апеляційній скарзі обставин в розумінні ст. 277 Господарського процесуального кодексу України відсутні.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на позивача (ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК») в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/9733/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/9733/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».
4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/9733/20, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021.
5. Матеріали справи №910/9733/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 14.04.2021. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                А.І. Мартюк