Справа № 305/1972/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       06 травня 2021 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.,
суддів: Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.
з участю секретаря: Купар Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2020 року у складі судді Марусяк М.О. у справі за скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "АІСЕ "Україна", Рахівський районний відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на дії та бездіяльність державного виконавця,- 
в с т а н о в и в:

13.03.2020, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця 
Скаргу мотивують тим, що 17 травня 2017 року набуло законної сили рішення Рахівського районного суду Закарпатської області у справі №305/1972/16-ц, провадження №2/305/225/17. 02.06.2017, рішення суду направлене стягувачу ПАТ "АІСЕ", що стверджується супровідним листом від 02.06.2017. Оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, видану заступником начальника Рахівського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Токарюком В`ячеславом В`ячеславовичем, ними отримано поштою 29 лютого 2019 року, тобто з пропущеним строком на оскарження виконавчого документа. У постанові не вказано строк боржнику для оскарження виконавчого документа в суді. Враховуючи, що 10 день на оскарження постанови про відкриття провадження ВП №1151832 від 02.02.2020, яку він отримав 29 лютого 2020 року, припадає на вихідний день, 09.03.2020 просив суд поновити строк та відкрити провадження за його скаргою. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист видано у справі за заявою стягувача, 18 листопада 2019 року із пропущеним строком на видачу виконавчого листа на виконання. Вважає, що державний виконавець при пред`явленні виконавчого документу до виконання не перевірив строки та не повернув виконавчий лист стягувачу у зв`язку з пропущенням строку на його виконання, а відкрив провадження за ним і почав його виконувати. У відповідності до положень ст.ст. 447-449 ЦПК України, однією з підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є відсутність обов`язку боржників, в даному випадку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ПАТ "АІСЕ Україна", щодо погашення виниклої заборгованості за Угодою №185559 від 23 березня 2008 року у розмірі 37676,89 гривень та в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПАТ "АІСЕ Україна" судових витрат.
На підставі наведеного просили поновити строк на оскарження дії та бездіяльності державного виконавця, пропущений із поважних причин, визнати виконавчий лист №305/1972/16-ц, виданий Рахівським районним судом Закарпатської області від 18.07.2011, що перебуває на виконанні у Рахівському районному відділі ДВС таким, що не підлягає виконанню через пропущений стягувачем - позивачем строк звернення судових рішень до виконання, скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника від 07.02.2020 ВП №61151832. 

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено.

На дану ухвалу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу суду скасувати та задовольнити подану скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано обставини, які ними наведені в скарзі та не дано їм належної правової оцінки.

У запереченнях на апеляційну скаргу Рахівський РВ ДВС просить відмовити в задоволенні поданої скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 , розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних мотивів.
Відмовляючи в задоволенні заявленої скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця з відкриття виконавчого провадження та арешту майна боржників є правомірними і не порушують їх законних прав.
З такими висновками погоджується колегія суддів з врахуванням наступного. 
Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. 
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст.18 ЦПК України).
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Матеріалами справи встановлено, що на виконанні Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження №61151832 з примусового виконання виконавчого листа по справі №305/1972/16-ц виданого 18.11.2019 Рахівським районним судом Закарпатської області про стягнення, солідарно, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПрАТ "АІСЕ Україна" заборгованості у розмірі 37676,89 гривень.
07.02.2020року заступником начальника відділу Токарюком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61151832 з виконання вказаного виконавчого листа.
Крім того, 07.02.2020 заступником начальника відділу Токарюком В.В. винесено постанову про арешт майна боржника, ОСОБА_1 .
       Обгрунтовуючи подану скаргу і порушення своїх прав заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що заступником начальника Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Токарюком В.В. незаконно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника, оскільки виконавчий лист стягувачем ПрАТ "АІСЕ Україна" пред`явлено до виконавчої служби з порушенням строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Суд першої інстанції правильно встановив, що такі твердження заявників є безпідставними і не ґрунтуються на законі.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі Закон), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Згідно із ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. 
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ч.1 ст. 18 Закону).
Відповідно до ст.10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно із ст.ст. 48, 56 Закону арешт майна боржника застосовується для реального виконання рішення суду і накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна боржника.
Встановлено, що рішення Рахівського районного суду Закарпатської області по справі №305/1972/16-ц від 20.02.2017 набуло законної сили 17.05.2017. У зв`язку з наведеним строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до - 17.05.2020.
Стягувач, ТОВ "АІСЕ Україна" надіслало Рахівському РВ ДВС Південно-Західного МУМЮ (м. Івано-Франківськ) заяву з виконавчим документом для примусового виконання - 16.01.2020, тобто в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Таким чином, виконавцем на законних підставах відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим документом та вжито заходи до примусового виконання рішення.
Суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що виконавець діяв відповідно до вимог Закону і його діями (бездіяльністю) не порушено законних прав та інтересів заявників (боржників). Доводи апеляційної скарги даних висновків не спростовують, ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала – без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. 
Повний текст судового рішення складено 14 травня 2021 року.
Головуючий :
       Судді: